91 



forekommer sjældnere, men som de andre i usædvanlig store Exem- 

 plarer. I Eeglen findes kun faa Arter i hver Hule, men Individ- 

 rigdommen er betydelig. Den her skildrede Vegetation findes ude- 

 lukkende paa det svagt forhøjede Midterparti i Hulens Bund. 



Fra hvilken Side Vinden end kommer, er der altid Vindstille 

 nede i disse Huler; de ere et Slags Vindstillerum , og deri maa 

 man vistnok søge Hovedgrunden til Vegetationens Frodighed. Hvad 

 Planternes Højdevæxt angaar, maa den vistnok, ialtfald i de mere 

 svagt belyste Huler, sættes i Forbindelse med det svage Lys, saa- 

 ledes at den fremmes ved , at Planterne strække sig mod Lyset, 

 Med Hensyn til Frodigheden skal endvidere fremhæves, at Hulerne 

 ere utilgængelige for Faarene. Hvad Spalterne angaar, maa man 

 ogsaa der anse Læet for Hovedgrunden til den frodige Vegetation. 



I de skaalformede Fordybninger optræder Urtevegetationen som 

 oftest blandet med Lynghedens Planter eller som Blandings -Form 

 af Græsmark og Urtemark, 



Græsmark. I de skaalformede Fordybninger træffer man nogle 

 Steder i Büöahraun en frodig Graminevegetation , hvor følgende 

 Gramineer spille Hovedrollen: 



Aira cæspitosa (hyppigst). 1 Agrostis vulgaris. 



Festuca rubra. I Aira flexuosa. 



Indblandede forekom; 



Ranunculus acer. 

 Taraxacum vulgare. 

 Leontodon autumnale. 

 Galium verum. 

 Luzula multiflora. 

 L. spicata. 

 Rubus saxatilis. 

 Cardamine pratensis. 

 Oxyria digyna. 



Polygonum viviparum. 

 Thalictrum alpinum. 

 Alchemilla vulgaris. 

 Foa nemoralis. 

 Galium silvestre. 

 J uncus tri fidus. 

 Alchemilla alpina. 

 Poa alpina. 

 Myosotis arvensis. 



Yderligere ere nogle Arter blevne noterede enkelte Gange, som 

 jeg undlader at nævne. 



Gennem varierede Overgangsformer er Græsvegetationen knyttet 

 baade til Lyngvegetationen og Urtemarken. 



