ere Planterne saa spredte, at man ■ paa en Flade af liere □ Favnes 

 Størrelse kun træffer enkelte Individer og da Spergula arvensis eller 

 Pajjaver radicatum. Paa de mere lerblandede Flader træffes flere 

 Individer og flere Arter. Som Exempel paa saadanne Flader hid- 

 sættes følgende Iagttagelser fra Ingjaldsholl : 



1. paa 25 D Fod voxede 5 Arter i 20 Exemplarer. 



2. — 64 — — 6 — - 31 — 



3. — 256 — — 5 — - 50 — 



Middeltal heraf bliver 1 Individ paa c. 3 □ Fod. 



Som Karakterplanter for Grusfladerne maa særlig anføres: 



Spergula arvensis, som jeg ikke har fundet andre Steder. Som 

 oftest træffes den meget spredt voxeude, enkelte Gauge har jeg dog 

 truffet den i større Mængde. 



Papaver radicatum forekommer ogsaa kun paa Grusbund, deu 

 hører egentlig til Grusfladerne, men forekommer ogsaa i Fjeldmarken 

 i gruset Bund, som før er omtalt. Om denne Plante bemærker 

 Eggert Olafssou ^) (S. 320), at den „voxer højt og lavt, dog ej uden 

 blandt Steene og Gruus". Rigtigheden af denne Udtalelse bekræftes 

 yderligere ved mine Iagttagelser. I det sydligste Grønland synes 

 den at forholde sig paa lignende Maade'^). 



Riimex Acetosella forekommer rigeligst paa saadanne Grusflader, 

 men træffes ogsaa i Flodgrus. 



Armeria mai^itima træffes ogsaa hyppig, men kan dog ikke 

 regnes for en saa udpræget Grusplante sora de foregaacnde. 



Hyppig forekommende ere: 



Oxyria digyna forekommer hyppigst i Grus, men hører, efter 

 hvad jeg har set, især til Fjeldmarken, som allerede er omtalt. 



Arenaria ciliata maa ogsaa regnes blandt de hyppigere Grus- 

 planter. 



^) Eggert Olafsens og Bjarne Povelsens Rejse igjennem Island beskreven 



af Eggert Olafsen. Sorøe 1772. 

 ') Cfr. L. Kolderup Rosonvinge: Det sydligste Grønlands Vegetation. 



Meddel, om Grønland XV. Ivjøbenhavn 1897. 



