30 



til, især Lynghedens Urter. Her er ilike nogen skarp Grænse, men 

 Fjeldmarken kan dog tydelig kendes derpaa, at Lyngliedeplanterne 

 ikke formaa at danne Hede, men voxe pletvis eller enkelt spredte, 

 og at Fjeldmarkens sraaa karakteristiske Saliceta (herhacea) og Sib- 

 haldieta ere begyndt. 



Som mere typiske Exempler paa Fjeldmarkens Vegetation vil 

 jeg anføre følgende: 



I. (lirusfladerne. Naar de nøgne Klipper undtages, høre Grus- 

 Haderne til de plantefattigste Dele af Fjeldmarken. I Fjeldmarkens 

 øvre Del er de yderst plautefattige eller helt blottede for Plaute- 

 væxt, især hvis de ligge udsat; i dens nedre Del ere de udsatte 

 Flader ogsaa yderst plantefattige; paa en større Strækning af eu 

 saadan Flade træffer man ofte kun en enkelt Ranunculus ylacialis 

 eller en enkelt Cerastium alpinum. Paa de mindre udsatte Flader i 

 Fjeldmarkens nedre Del træffer man en betydeligt rigere Vegetation. 

 Paa Frööarheiöi traf jeg paa en saadan Flade smaa, spredte Pletter 

 med Salix herbacea i Mosbund, og Alchemilla alpina. Smaa Tuer 

 af Armeria og Aira alpina vare spredte paa Gruset med 10—20 

 Fods Mellemrum. Enkeltvis sjjredte hist og her forekom: 



Luzula S'picata. Arabis petræa. 



Oxyria digyna. ^ Galium silvestre. 

 Cerastium alpinum. Saxifraga cæspitosa. 



Silène acaulis. I 



Hvor Gruset grænsede til en nærliggende Lerflade, forekom 

 Dicranum falcaturn i spredte Puder. 



Paa de Grusflader, der ere oversaaede med smaa Lægivere, 

 smaa Stene, der Andes mere eller mindre tæt spredte over Fladen, 

 træffer man den rigeste Plantevæxt, der kan optræde paa en Grus- 

 flade i Fjeldmarken. Omkring de smaa Stene undes smalle Kraver 

 af Grinunia Injpnoides. I Grimmiakraverue voxe de hyppigste Fjeld- 

 marksplanter. Ved Vogur noterede jeg paa en saadan Flade i 

 500 M. Højde 2G Arter af de under A og B anførte (S. 28-29). 

 Desuden forekom Cetraria islandica, flere Cladonia- Aiior og Luzula 

 arcuaia rigelig. Saadanne Grusflader træffes meget hyppigt i Fjeldene 



