66 



dens Vegetation er deu sædvanlige Leifladevegetation. Efterhaanden 

 indtinde sig tueformet voxende Planter som Gramineer, Juucaceer 

 o. fl., og da ser Jordbunden ud som de omtalte Begyndelses-Stadier. 

 De smaa Tuer ere adskilte ved den nøgne Lerflade. Derefter voxe 

 Tuerne baade i Højde og Omfang. De staa paa Lerfladen som Læ- 

 givere og Støvsamlere. Vindstøvet bliver siddende mellem Planterne 

 og aflejres i Læ af Tuen, medens det ikke saa godt kan fæste sig 

 paa den nøgne Lerflade mellem Tuerne. Herved frembringes der 

 lokal Forhøjning. Den Del af Jordbunden , der bindes af Plante- 

 rødderne, hvor Tuerne findes, er kun udsat for svag Udvaskning 

 af Regnvandet, medens den nøgne Del mellem Tuerne ingen Be- 

 skyttelse har mod Regnvandet, og derfor vil udvaskes i langt højere 

 Grad. Herved fremkommer der en lokal Sænkning. Af flere Grunde, 

 som jeg dog ikke her berører, maa Gennemsivning af Vand i denne 

 Jordbund ske med større Lethed paa det ene Sted end det andet; 

 dette maa have Betydning ved Forflyttelse af de finere Dele fra det 

 ene Sted til det andet. Tuerne blive ved at voxe, efter at ogsaa 

 Lavningerne ere dækkede af Plantevæxt, dog voxe de ikke i det 

 uendelige. Naar Tuen har naaet en saadan Højde, at Planterne paa 

 den øverste Del lide af Vandmangel, ødelægges Vegetationen der, 

 og Vinden tager fat paa at jevne Tuerne. 



Det er før omtalt, at en Lerflades Overflade ved Vandtab, i 

 Tørke, trækker sig sammen og slaar Revner, der saa forsvinde igen, 

 naar den bliver fugtig. Om dette har Betydning for Tuedannelsen 

 ved man ikke, dog kan man formode, at det begunstiger ujevn Ud- 

 vaskning af Lerbunden. 



Nærmere Redegørelse for Tuedannnelsen maa vente paa frem- 

 tidige Undersøgelser. 



(liræsli. I de Lier, hvor der hersker mere stabile Forhold, og 

 Stenrasets ødelæggende Virkning i Regelen er minimal, optræder der 

 mange Steder Graminè -Vegetation, der sædvanligvis har sin største 

 Udbredelse i Retning op og ned og da ofte langs Bække eller i 

 Sænkninger mellem Grusrygge. De dominerende Arter ere især: 

 Nardus, Agrostis vulgaris og Anthoxanthum. 



