231 



Det vil ved eu Sammenligning iraellem Tallene i de to Ko- 

 lonner være indlysende, at Dyrene under de nuværende Forhold 

 umuligt kunne leve i de Dybder, hvorfra Skallerne kom op. Skal- 

 lernes Udseende afgiver ogsaa Vished for, at Dyrene forlængst ere 

 døde: ikke et eneste Eksemplar indeholder Bløddele eller mindste 

 Spor dertil; det hornagtige, overmaade modstandsdygtige Overtræk 

 (Periostracum) er hyppig angrebet eller mangler helt, og Kalken 

 er mere eller mindre forvitret. 



Ganske naturligt maatte da den Tanke indfinde sig , at en 

 Naturkraft havde flyttet Skallerne ud paa Dybet. Om en Trans- 

 port ved horizontale Strømninger i Dybet kunde der ikke være 

 Tale, dertil ere Afstandene for store. Derimod var det tænkeligt, 

 at Havisen ved Øst-Grønland, Jan Mayen eller endnu fjernere 

 Strande havde optaget Skallerne i sig, eller at Landisen havde 

 skuret dem løs fra Bunden. Under Isens Drift kunde saa Skal- 

 lerne være bundfældte langt fra den Kyst, hvor de hørte hjemme. 

 Visse Omstændigheder lede dog til Tvivl om, hvorvidt Skal- 

 lernes Aflejring kan tilskrives Drivisens Virksomhed. 



For det første overrasker Fænomenet ved sin Hyppighed. Ved 

 et Blik paa Kortskitsen vil man se, at „Ingolf" har taget Skaller ^) 

 af Grundtvandsformer paa ikke mindre end 13 (de understregede) af 

 de 14 Stationer, der ligge mellem Jan Mayen og Island, i betydeligere 

 Afstand fra Land; kun St. Ill kan ikke opvise nogen, og det skyldes 

 sagtens en Tilfældighed^). Og hvad Kvantiteten angaar, da drejer 

 det sig om ikke helt ringe Mængder. Mest forbavsende i saa Hen- 

 seende er St. 113, idet der herfra er fremdraget omtrent lige saa 

 mange døde Skaller, som der er taget Eksemplarer af de nulevende 

 Arter. Det er ikke for meget sagt, at Dybhavets Bund i disse Egne 

 ligefrem er opfyldt med døde Skaller af Grundtvandsformer. 



Dernæst skulde man ikke tro, at Skaller, der med Isen vare 

 flyttede langt bort fra den hjemlige Kyst og derpaa sunkne Hun- 



^) Eller de senere nævnte Otolither. 



') Af Ekspeditionens Journal fremgaar, at Trawlen kom temmelig tom op. 



