Vegetationen paa Snæfellsnes. 



Af 

 Helgi Jonsson. 



Meddelt i Mødet den 2deii Februar 1900. 



Indledende Bemærkninger. 



Deu Egn, hvis Vegetation her skildres, Suæfellsnessysla og Dala- 

 sysla er beliggende i det sydvestlige Island. Snæfellsnes adskiller 

 Faxafjöröur og Breiöifjöröur, men Dalasysla strækker sig over Halv- 

 øen mellem Breiöifjöröur og Hvamrasfjöröur, samt den sidstnævnte 

 Fjords Bunddale. 



Paa langs igjennem hver af disse Halvøer strækker sig en 

 PjeJdkjæde; det højeste Fjeld er Snæfellsjokull, 1436 M, hvis øverste 

 Del er dækket af Jøkel. Nogle andre Steder i disse Fjeldkjæder 

 findes der Fjelde paa c. 1000 M, men de fleste ere derunder. Ind 

 imellem Fjeldene strække sig mange Dale, hvoraf Hvammsfjordens 

 Bunddale ere de betydeligste og frodigste. Bjergarten er overalt i 

 disse Fjelde Basalt, men adskillige Steder forekommer dog Liparit. 



Lavlandet er som Regel en smal Bræmme langs Fjeldene, dog 

 er det her meget bredere end i Øst -Islands og Nordvest -Islands 

 Fjordegne. Paa sine Steder kan det betegnes som forholdsvis bredt 

 f. Ex. vest for Klofningur og paa Snæfellsnesfjeldkjædens Sydside fra 

 Büöir til Haffjaröara. Vestlandets største Lavland (c. 20 D Mil) hører 

 ikke til det undersøgte Terræn, skøudt det ligger her i Nærheden, 



