20 



I miüdre Søer, der paa Grund af Vandets Fordampning tøi- 

 lægges i Sommertiden, voxe især Ranunculus, Batrachium, og My' 

 riophyllum alterniflorum. Her træffes tillige Alopecui~us fidvus, der 

 ogsaa kan forekomme i Moskærene. 



At Rørsumpene med Tiden forandres til Starkær, er omtalt af 

 Warming (Plantesamfund p. 137 og 311). Jeg har flere Steder 

 tydelig set forskellige Mellemformer fra Rørsumpen til Starkærene; 

 og efter at Søen enten for det meste eller fuldstændig er forandret 

 til Kær, kan man tydeligt mange Steder se de gamle Bredder, som 

 ringformet ordnede koncentriske Tuerækker udenom den unge Kær- 

 dannelse. 



Kær. 



Kærene har den største Udbredelse paa det lavere Land neden- 

 for î'jeldene. Ofte indtage de største Delen af Strækningen mel- 

 lem Fjeldene og Havet; Kærene optage som Regel de lavere Partier, 

 Sænkningerne mellem Aasene paa det lavere Land. Kærbunden er 

 hor som oftest flad eller svagt skraanende. Disse Kær ere for det 

 meste Starkær, men Moskær kunne ogsaa træffes hernede, dog spille 

 de en større Rolle i fugtige Lier. Oppe paa Fjeldene, dog ikke i 

 stor Højde, forekommer karakteristisk Kærvegetation, P'jeldkærene ^); 

 disse Kær ere især Eriophorum-Kæ\\ hvor E. angustifolhun er ene- 

 herskende; de ere yderst artsfattige, dog bør nævnes Forekomsten 

 af spredtvoxende Carex rostrata, C. pidla og C. alpina. Forøvrigt 

 inddeler jeg Kærene i Starkær og Moskær. 



Starkær. Efter Bundens Beskaffenhed og Fugtighedsgrad ind- 

 deler jeg Starkærene i Floi og Myr. En Floi har mindre sejg og 

 mere fugtig Bund end Myren. 



Floi. En Floi findes altid paa fladt eller svagt hældende 

 Bund. Grundvandet naar helt op til Overfladen og staar ofte over 

 denne. Vandet har ikke eller ialtfald vanskeligt Afløb. Overfladen 



') St. Stefansson: Fra Islands Væxtrige. II. Vidensk. Meddel, fra den 

 nuturh. Foroniug i Kjøbenhavn 1894, p. 202. 



