37 



i horizontal og kun en svag eller utydelig Forskel i vertikal 

 Retning. 



Stenli og CIrusU træffer man paa Steder, hvor Vanderosionen 

 virker kraftig, hvor Stene og Grus i Vaartiden aarlig styrte ned 

 og foraarsage Forstyrrelser i Liens Bund og begrave den tilstede- 

 værende Vegetation. Stenliens Bund bestaar af smaa Stene lejrede 

 uden Orden, saadau som de ere standsede i den nedadgaaende Be- 

 vægelse; den er en Slags Mellemting mellem en smaastenet Ur og 

 en Grusli. Den er mere eller mindre bevægelig. Bevægeligheden 

 er afhængig af Liens Hældningsgrad og Materialets Beskaffenhed. 

 Er Materialet løst og Lien stejl, forstyrres Ligevægten let. Grus- 

 liens Bund er som Eegel langt mindre bevægelig formedelst det 

 større Indhold af Ler. En stejl Li, hvis Overflade er af løs 

 Beskaffenhed, er som oftest helt blottet for Plantevæxt; i de 

 mindre stejle Lier og navulig i deres nedre Del finder man der- 

 imod flere spredt voxende Arter. Der er ikke Tale om, at den 

 ene Art dominerer frem for den anden, og jeg kan ikke fremhæve 

 en eneste Art som kun forekommende i Stenlien eller Gruslien, de 

 forekomme alle ogsaa paa andre Steder. Angaaende Hyppigheden 

 af de forskellige Arters Optræden er der en Forskel tilstede, dog 

 ikke saa tydelig som i Fjeldmarken. 



Hyppig optrædende Planter ordnede omtrentlig efter Hyppig- 

 heden: 



Silène acaulis. ! Agrostis alba. 



Alchemilla alpina. 

 Dryas octopetala. 

 Thymus Serpylhim. 



Galium silvestre. 

 Potentilla verna. 

 Arenaria ciliata. 



Cerastium alpinum. I Saxifraga cæspitosa 



Silène maritima. 

 Poa glauca. 

 Empetrum nigrum. 

 Luzula spicata. 

 Oxyria digyna. 

 Poa alpina. 

 Agrostis canina. 

 Aira alpina. 



S. hypnoides. 

 S. stellaris. 

 Arabis pefræa. 

 Trisetmn subspicatum. 

 Papaver radicatum. 

 Veronica saxatilis. 

 V. alpina. 

 Carex rigida. 



