232 



dreder af Favne gennem Vandet, kunde bevares i Sammenhæng. 

 Men nu træffer det sig netop saa, at næsten alle de anførte Mus- 

 lingskaller ere hele og kunne føres sammen to og to, ja ofte ere 

 forenede ved en Rest af Baandet eller ved Laasen. 



Endelig er der et Moment, som maaske mere end noget andet 

 volder Betænkelighed, Foruden de opregnede Grundtvandsforraer 

 er der paa to af de dybeste Stationer, nemlig St. 113 (1309 Fv.) 

 og St. 117 (1003 Fv.) taget enkelte døde Skaller af Portlandia 

 intermedia. Af denne lille Musling har „Ingolf" faaet talrige 

 levende Eksemplarer paa adskillige Stationer inden for det nævnte 

 Havomraade, men ingensteds paa Dybder, der ere mindre end 124 

 Favne eller større end 495 Fv. Denne Form gaar derfor næppe 

 ned til de 1003 eller 1309 Fv., og omvendt holder den til paa 

 saa stort Dyb, at den er uden for Isens Eækkevidde. Og selv om 

 man vilde antage, at dens døde Skaller vare bragte til de nævnte 

 to Stationer med Is fra fjernere Egne, f. Eks. fra Spitsbergen eller 

 fra Kara Havet, kommer man ikke ud over Vanskeligheden. Denne 

 Bivalv er nemlig, mig bekendt, ikke taget paa Dybder, der ere 

 mindre end 40 Fv. (Kara Havet), og som oftest holder den sig 

 meget dybere. Vilde man endelig forklare dens Tilstedeværelse 

 paa Stationerne 117 og 113 ved Isflytning, maatte man antage, at 

 Isen havde skuret den løs fra hævede Lag; men den Mulighed 

 forekommer mig at ligge uden for al Sandsynlighed. 



Det staar for mig, som om disse Forhold tale imod en Flyt- 

 ning ved Is. Ved at betragte Skallerne faar man ogsaa det Ind- 

 tryk, at Dyrene have levet paa den Bund, hvorfra Ekspeditionens 

 Redskaber bragte deres Kalkhylstre op. Især se Skallerne af 

 Yoldia arctica fuldkommen „fossile" ud: de ere hyppig fast for- 

 enede ved den solide, mangetandede Laas, og Rummet imellem 

 Skalhælvterne er udfyldt med hærdnet Ler. 



Bløddyrenes Skaller ere nu ikke de eneste Vidnesbyrd om en 

 Grundtvandsfauna paa hine store Dybder. Bunden gemmer ogsaa 

 Levninger af andre Dyr, der raaa regnes for sublittorale. 



De Levninger, jeg sigter til, ere Hørestene af Benfiske. 



