236 



over store Strækninger af det vestlige Atlanterhav, Den er for- 

 svunden fra den koloniserede Del af Vest-Grønland ^) og forekommer 

 næppe ved det sydlige Øst-Grønland, i alt Fald ikke fra Ang- 

 magsalik og Syd paa. Ej heller lever den ved Island eller Jan 

 Mayen. Først ved Hekla Havn i Scoresby Sund har den danske 

 Ekspedition 1892 taget levende Eksemplarer. Med andre Ord: 

 Yoldia arctica trives kun under Forhold , der svare til Istidens. 

 Og da den, som sagt, udgør „Ledeforsteningen" i hine undersøiske 

 Lag mellem Jan Mayen og Island, maa Sænkningen være foregaaet 

 hovedsagelig under Istiden. 



Men — vil man nu indvende — naar denne formodede Sænk- 

 ning ligger saa langt tilbage i Tiden, maatte jo Grundtvandets 

 Dyrelevninger forlængst være overdækkede af senere Aflejringer. 

 Hertil kan imidlertid svares, at man med Hensyn til Bundens Tilvækst 

 ved Aflejringer kun ved det sikre, at den — saare naturligt — fore- 

 gaar hurtigere ved Kysterne end borte fra Land , og at den under 

 det aabne Hav kan være ganske overordentlig ringe. John Mur- 

 ray^), har jo nylig fremhævet, at Challeuger- Ekspeditionen fra 

 Verdenshavenes Dyb har optaget Tænder af Hajer {Carcharodon, 

 Lamna) og Øreben af ziphioide Hvaler, øjensynlig tilhørende ud- 

 døde Arter, saa at der paa slige Steder næppe er aflejret mere end 

 nogle faa Fod Materiale siden Tertiærperioden '^j. Og det er værd 

 at lægge Mærke til, at Ingolf-Ekspeditionen kun har taget de døde 

 Skaller og Otolitherne i ret betydelig Afstand fra Kysten. Fra 

 alle de mange Stationer, der ligge langs Islands Nordkyst og have 

 anseligere Dybder, savnes Levninger af Grundtvandsformer; det 

 fra Land udskyllede Materiale har sagtens i Tidernes Løb over- 

 dækket dem. 



^) Posselt opregner vel i "Grønlauds Brachiopoder og Bløddyr» (1898) 



eu Del Findesteder, meu Eksemplarerne, hvortil Angivelserne støtte 



sig, ere døde Skaller af gammelt Udseende. 

 =*) The Dover meeting of the British Association. Section E. Geography. 



Opening address by Sir John Murray (Nature, vol. 60, Sept. 28, 1899, 



p. 524). 

 ') Trawlen antages at trænge i det højeste to Fod ned i Bunden. 



