263 



Hos den første Art er dette ikke saa tydeligt som hos den sidste: 

 jeg vil derfor benytte denne til at paavise Overgangen nærmere. 

 De simpleste Eeder har jeg fundet i hule Plantestængler og i andre 

 Insekters Gange i Stængler (navnlig Emplnjtus te«er-Larvens Gange 

 i Aske- og Hyldegrene). Skillerummene bestode her af Smuld, der 

 var skrabet løs fra Væggene og vare ganske tynde, saa de for det 

 meste gennembrødes af Larven 

 under Udviklingen, saa at Koko- 

 nerne bleve spundne sammen. Et 

 højere Trin staa de selvgnavede 

 Eeder i tynde Aske- og Hylde- 

 grene paa (Fig. 5); de bestaa 

 af en lang lige Gang, bygget 

 efter Stængelbyggernes simp- 

 leste Princip som Eeder af 

 Coelocrabro capitosus Shuck, 

 og enkelte Passaloecus-kxiQw 

 Naar Hvepsen nu har fundet 

 en noget tykkere Gren, der 

 tillader den friere Spillerum, 

 antager Eeden en anden Skik- 

 kelse (Fig. 6l: den kommer 

 til at ligne Eederne af Rho- 

 palum tibiale og Psen concolor 

 Dhm., idet Cellerne anlægges 

 i udvidede Hulrum, der komme 

 til at ligne en Eække Perler 

 paa en Snor. Er Grenen endnu ^'^■^- ^«'^*' *f ^'"'- 



pahim dnvipen. 



tykkere, komme disse Hulrum 



til at ligge skraat ud fra Gangen til den ene Side og danne saa- 

 ledes det første Skridt henimod Sidegauge (Fig. 7). Disse sidste 

 findes imidlertid kun i Grene med en Marv, hvis Tværmaal er over 

 6 mm. (Fig. 8). En interessant Eede, jeg har fundet, er skematisk 

 fremstillet i)aa Fig. 9. Den er bygget efter Forgreningssystemet, 



Fig. 6. Rede af Rh,- 

 palnm clavipe». 



