266 



har Bor ri es givet en udtøraraeride Fremstilling, men det lykkedes 

 ham ikke at finde Reden i gammelt Ved. 



Disse ere imidlertid ikke sjældne i stærkt trøskede Ege- og 

 Bøgegrene, som om Vinteren hyppigt findes nedblæste. I enkelte 

 saadanne Grene af et Par Centimeters Tværmaal kan der findes 

 flere — indtil 5 — Reder samlede, liggende parrallelt i Overfladen 

 af Grenen, ikke dybt inde i Veddet, da dette her er fastere og 

 vanskeligere at bearbejde end udadtil. Gangene ere aldrig for- 

 grenede. Det er en Besynderlighed, jeg har iagttaget hos denne 

 Art og hos Cemonus unicoloi^, at Rederne, der i Stænglerne næsten 

 altid ere forgrenede, aldrig ere dette i raaddent Træ. — Cellerne 

 ere udvidede og ligne en Række Perler paa en Snor. Antallet var 

 i Regelen ikke højt, gennemsnitligt fandtes i hver Rede 5 Celler, 

 hvoraf de inderste altid indeholdt Hunner. 



Foderet bestod af Myg, der anbragtes med Hovedet nedad i 

 Cellen. 



8. Lindenms albilabris Fahr. 



Denne Art har allerede for lang Tid siden vakt Opmærksomhed 

 derved, at den særlig forekommer i Selskab med Cerceris ryhyensis 

 L. (= ornata Fahr.}. Man har søgt deus Reder, hvor hin Art 

 byggede, men det lykkedes aldrig at finde dem. 



I en Grusgrav byggede i Begyndelsen af Juli en Koloni af 

 Cerceris truncatula Dhm. sammen med hvilken Lindenms fløj i 

 Mængde. Jeg søgte efter dens Rede her, men fandt den ikke. 

 Under min Søgen kom jeg til en anden Grusgrav, der laa et Par 

 hundrede Alen bortfjernet, hvor der ingen Cerceris byggede: her 

 fandt jeg paa en Kvadratalen 16 Huller i Jorden, hvor Lindeniu.-i 

 fløj ud og ind. 



Rederne befandt sig paa et vandret, meget fast, stenet Stykke 

 Jord. Indgangshullerne vare omgivne af en høj Sandvold og førte 

 ind til en lodret Gang, der gik 6 — 8 Centimeter ned i Jorden, og 

 bøjede af løbende c. 3 Cm. vandret, endende med en Celle af 

 c. 10x6 mm. Størrelse. I hver Rede fandtes kun én Celle. 



