269 



IV. Pemphredonidæ. 

 1. Psen atraius Dbm. 



Denne vor almindeligste Psen-Arts Rede bar hidtil ikke været 

 nøjere undersøgt. I Litteraturen findes vel enkelte Meddelelser om 

 Reder i Stængler og gammelt Træ, men disse ere meget ufuld- 

 stændige og indskrænke sig til Opgivelser om Gellernes Antal og 

 Foderet. 



Der er et interessant Forhold, der ikke er omtalt, og som jeg 

 har set paa den eneste Rede, jeg har fundet, nemlig det, at Spindet 

 næsten naar til Cellens Bund, medens det hos alle andre Pemphre- 

 doner med Undtagelse af Ceratophorms kun bestaar af en kort Krans 

 oppe under Laaget. Reden fandtes i en tør i Spidsen afstudset 

 Rosengren. Gaugen var 35x4 mm. I Bunden fandtes en Celle 

 af 10 mm. Længde og samme Bredde som Gangen indeholdende 

 en Hun, derpaa kom et Marvlag af 3 mm. Tvkkelse og en Celle 

 af 9 mm. Længde med en Han. 



2. Passaloecus monilicornis Dbm. 



Alle de af mig undersøgte Reder vare anlagte i gamle Insekt- 

 gange i Stængler. Jeg tvivler meget om, at Arten, som Borries 

 siger, kan gnave sin Gang selv. 



Rederne kunne altid kendes fra andre Stængelbyggeres derved, 

 at de ere fyldte med Celler lige til Udgangen. Antallet af Celler 

 varierede fra 7 — 16. Hannerne vare i absolut Flertal. I en Rede 

 med 15 Celler indeholdt alle Hanner. 



Hos denne Art og hos Passaloecus gracilis Curt snylter en 

 Række Cryptus-A.x\ßx samt en Tachina sp. 



3. Passaloecus turionum Dbm. 



Arten har for længe siden vakt Opmærksomhed derved, at den 

 bygger i tomme Harpixgaller af Retinia resinella. Ratzeburg, 

 Dahlbom og Taschenberg mente at' den snyltede hos denne 

 Sommerfugl, medens Borries havde den rigtige Opfattelse — uden 



