291 



Geogr. Udbr. : Nordlig Art. der ikke synes at komme længere 

 mod Syd end til Midten af Sverrig, iøvrigt er den udbredt gennem 

 Nordevropa op i Lapland og efter Middendorf, Rejsen in d. aiiss. 

 Nord. und Ost. Sibiriens ligeledes i Sibirien. Forekommer ogsaa i 

 Nordamerika. 



Seatophaginæ. 



XVI. Fucellia Robineau-Desv. 



132. F. fucorum Fall. Fig. 1. a. 



Scatomi/za Fall., Dipt. Suec. IL, Scatomyz., 5. 5. — Zett., 

 Ins. Lapp., 722, 9. — id., Dipt. Scand., V, 1982, 18. — Holmgr., 

 Kgl. Vet. Akad. Handl., 1869. B. 8, Nr. 5, 34. — Scatophaga 

 Meig. , Syst. Beschr. , V, 253, 14. — Curtis, App. to the sec. 

 Voyage of I. Ross, LXXX, 34. — Stæg. , Grønl. Antl., Nat. 

 Tidsskr., 2den R., B. L, 366, 47. — Schiødte, Tillæg til 

 Rink: Grønland etc., 69. — Fucellia Schin., Fn. Austr. , II, 15. 



Udbredt langs Vestkysten idet mindste op til ca. 70° N. Br. ; 

 Julianehaab (Kolthof), Igalikofjord. Tunugdliarfikfjord (Forf.), Ivigtut 

 (Dr. Thaarup), Ameragdla i Ameralikfjord, Holstensborg, Ritenbenk 

 (Forf.), Patoot (Kolthoff). Den forekommer især langs Stranden i 

 -Mængde, sværmende over den opskyllede Tang, hvori deus Larver 

 fandtes talrigt. 



Geogr. Udbr.: Arten findes over største Delen af Europa helt 

 ned til Triest, nord paa op i det nordligste Skandinavien og paa 

 Færøerne; efter Holmgren 1. c. findes den paa Spitsbergen, og 

 efter Curtis 1. c. i det arktiske Nordamerika (Bothia Felix), samt i 

 Labrador (Johnson, Dipt, of Florida, Proc. of the Acad, of Nat. 

 Sc. Philadelphia, 1895, 336.) 



133. F. intermedia n. s}). Fig. 1. b. 



Obscura cinerascens , capite cinereo , macula supra antennas 

 fulva, thorace cinereo, indistincte quinquevittato, abdomine plumbeo 

 Anteunis nigris, palpis fulvis, apice nigricantibus . Halteribus 

 flavis. Pedibus obscure cinerascentibus, tibiis, maxime posterioribus, 



19* 



