107 



— en produkt, som af någre benämnes svart silfvererts, af 

 andre spröd glaserts. 



Genom de kemiska försök, Laxman anstalt och när- 

 mare beskrifvit, anser lian sig till fullo ha utredt, att natur- 

 lig hornerts, icke annorlunda än glasertsen (minera vitrea 

 alba), är en förening af silfver med svafvel. Detta resultat 

 ställes på det bestämdaste emot de läror Cronstedt, Leh- 

 mann och Justi förkunnat, hvilke alle såsom mineralets 

 förertsande beståndsdel angifva saltsyran och således göra 

 det likartadt med artificielt hornsilfver. 



Fast öfvertygad om sin undersöknings noggrannhet och 

 dess vigt för kejsardömets bergväsende, utgaf Lax man föl- 

 jande år cleraf en rysk bearbetning 365 . Skriften är tillegnad 

 författarens synnerlige protektor, den ofta nämnde Olsufjev, 

 och innehåller dessutom ett förord, rigtadt emot den för 

 tiden mycket berömde franske kemisten Sage. Han hade 

 nämligen nu mera blifvit uppmärksam gjord clerpå, att äfven 

 denne 366 ej blott, med Schwab, antog saltsyrans närvara i 

 hornertsen, utan i en mängd andra mineralier. Denna »far- 

 liga och omfattande irrlära" söker han derföre på det krafti- 

 gaste och genom nya experiment gendrifva. Kortligen: endast 

 det konstgjorda hornsilfret innehåller livad Sage ville ut- 

 tvinga ur den naturliga ertsen. 



Frågan har derefter flitigt blifvit behandlad, men icke 

 löst i enlighet med Laxmans, dock ända till våra dagar 

 ofta citerade och granskade antagande 367 . Redan 1776 utkom 

 en skrift af Lommer, hvari saltsyrans närvara i hornertsen 

 konstateras. Två år senare bekräftade en engelsk kemist 

 Woulfe det samma, dock sålunda, att äfven vitriolsyra deri 

 inginge. Sage vidhöll och utlade i flera följande arbeten 

 sin åsigt. Klaproth fann: silfver 67,75, saltsyra 21, jern 6, 

 thon 1,75, svafv elsyra blott 0,25, — således ett resultat ej 

 altför skildt från Berzelii analys af chlorsilfret (hornsilfret): 

 chlor 24,75, silfver 73,25. Gmelin nämner flerstädes Lax- 

 mans skrift, men utan omdöme derom. 



Kobell, som kallar mineralet Kerargijr af xÉQccg horn 

 och agyvQog silfver, säger Laxmans och alla äldre under- 



