101 



Då Georgi på hösten återvände, hade akademin redan 

 öfverlåtit Falcks anteckningar m. m. till Laxman för att 

 utarbetas 352 . Icke för ty var det ganska nära, att Georgi, 

 genom assistens af Pallas och yngre Euler, lyckats åt sig 

 återbörda detta uppdrag. Striden derom fördes med stor 

 häftighet, såsom synes af det, äfven i andra här relaterade 

 förhållanden mycket upplysande bref af Lexell, hvarur i 

 noten 353 meddelas ett utdrag. Laxman blef visserligen vid 

 den honom tillerkända företrädesrätten, men svarade dåligt 

 mot förtroendet. När efter mer än ett decennium Falcks 

 researbete, under titeln „Beiträge zur topographischen Kennt- 

 niss des russischen Reichs" 35i , ändtligen utkom, var Lax- 

 mans andel deri, med smärta säga vi det, — endast 

 skammens. 



Detta posthuma verk och den lefnadsmöda, som deri 

 ligger härjad, väcker hos betraktaren ovilkorligen en känsla 

 på en gång lik, och dock så olik den minnet af Forskål 

 framkallar, — Petter Forskål, vid hvars sida Falck, innan 

 ödets motvind kastat honom till Ryssland, längtat att få dela 

 farorna och äran af upptäcktsresan till Arabien 355 . Båda 

 gingo i aflägset land och på törnbevuxen ban, men med trogna 

 fjät, en tidig graf till mötes; båda gingo till rika skördar, 

 men båda äfven bort från glädjen att sjelfve berga, ordna, 

 tillgodogöra dessa. Skilnaden var likväl stor: den ene bröts, 

 den andre tärdes, den enes kärfvor bragtes för alla tider 

 under säkert tak af Niebuhrs ädla vänskap, den andres 

 kastades från hand till hand, tills endast spillror åter- 

 stodo. 



I runda fem år hade Laxman tummat om Falcks 

 qvarlåtenskap, då han återgaf dess kaos åt Georgi, som 

 behöfde andra fem år för att sammanrada dessa ännu i de- 

 ras vårdslösade, sorgsna skick så haltrika fragment till en 

 redan från början förfallen minnesvård. Så länkas mensk- 

 liga skickelser! I framtiden väntades Lax man, liksom före 

 honom Falck och före denne Forskål, af döden på fjer- 

 ran, enslig stig och hans egna reseanteckningars största, 

 kanske ock bästa del af ödet att ingenstädes varda åter- 



