98 



skogarnes nyttiga prydnad, utan öfver hufvud alla nejder i 

 det nordliga Ryssland, exempelvis trakten af Ingerman- 

 land och Ukrän, der milslånga sträckor icke mer egde ett 

 löf, ett barr. Af experimenten, hvarvid företrädesvis inhem- 

 ska, men stundom äfven från Preussen och England inför- 

 skrifna frön användes, nekar han icke att många misslyckats, 

 men då ett vida betydligare antal haft afgjord framgång, 

 borde de mana till efterföljd i än större skala. Särskildt 

 redogöres för hvarje utsådt trädslag, björk, ek, ask, lind, 

 hassel m. fl. och i synnerhet barrträd, samt särskildt för 

 jordens beredning till sådden. Den rätt underhållande och 

 läsbara „ Anvisningen" vann stort beröm i sällskapet, hvilket 

 ock följande år upptog dess författare bland sina ^JieHti 

 o^epeÄHHe, — en titel, hvars företräde framför de ordinarie 

 ledamötemes, den Laxman länge sedan bar, jag likväl icke 

 kunnat utröna. 



XV. Åren 1774-1775. 



Medarbetare i Bacmeisters tidskrift. Förhållande 

 till Georgi. Öfvertar Falcks papper; dessas slut- 

 liga öde. Undervisar i kemin. Åter bref till Ber- 

 gius. Växten Laxmannia fasciculata. Afhandlingen 

 „Minera argenti eornea"; rysk öfversättning deraf, 

 med polemik mot Sage. 



Vi hafva ofta redan sett, samt få framdeles än oftare 

 öfvertyga oss om Laxmans synnerliga beredvillighet att ur 

 sina förråd rikta andre samtida naturforskares samlingar, och 

 det ehuru, att sluta af deras korrespondens, han mindre ofta 

 tyckes emottagit gengåfvor. Också sin pennas biträde var 

 han, när så äskades, icke sen att lofva, ty vi finna honom 

 åtminstone till namnet intresserad i åtskilligt vetenskapligt 

 samarbete. Här visar han sig likväl icke från sin starka sida. 



Så namnes han visserligen bland medarbetarne i biblio- 

 tekarien Bacmeisters „Russische Bibliothek zur Kenntniss 



