92 



för herr von Linné och ett för herr Bergius i deposition, som 

 vänta på tillfälle. Jag förblifver" etc. Således ej den minsta 

 antydan om myntfunderingen. 



Och lika förbehållsam beträffande samma punkt, nu 

 dock med än större skäl, är hans ungefär 1 år senare, eller 

 14 februari 1773, från Petersburg till Gadd i Åbo insända 

 berättelse 323 rörande den då nyss afslutade färden. Der läses: 



„Min resa omkring hela Moldau och Bessarabien förättade 

 jag med otroligt mycket nöje. Jag lärde känna ett land, 

 hvart europeiska folkslag, utom Greker, sällan komma; hvar- 

 emot våra bästa länder se ut som naturens styfbarn; hvilket 

 för de ohyfsade innevånares skuld måste kallas en präktig 

 ödemark, och hvarest man, fastän lika trög med de dumma 

 och lata Asiater, ändock kan lefva beqvämare, än den ido- 

 gaste landtman hos oss". 



»Ganska tomt är det på Sv art ah af s stranden af hafspro- 

 dukter. Några kammusslor, Sepia bnxuTCoÖia, äro de endaste 

 saker, som förekomma. Kali och några andra af Incom- 

 pletis taga in de nästan öfveralt nedriga stränder, vikar och 

 morastiga, med salt bespäckade stepper. Om man undantager 

 Akkerman, så finnes knapt något träd ihelaBessarabien. 

 Stackars hararne måste berga sig under Papaver rheas, Be- 

 lomis flos veni/i eller någon jordhög, som af Mus Schljapysloch 

 Talpa vulgari blifvit uppkastade. Den namnkunniga Pruth 

 tyckes af naturen vara satt till gräns imellan Moldau och 

 Bessarabien, ty vestra sidan är ej så kal och steppartig, 

 eller lika som för ströfvande folkslag till boning utsedd, utan 

 omvexlande af de oförlikneligaste ängar, präktigaste blom- 

 sterfält, skönaste skogar, berg, höjder och dalar, rikaste gruf- 

 vor på allehanda slags metaller och mineralier, samt utval- 

 daste strömmar och åar. Vägen ifrån Akkerman till B en der 

 längs med den ansenliga Dniester liknar ett paradis. Man 

 far nästan genom bara vinberg och de täckaste trädgårdar. 

 Deremot är vägen ifrån Ismail till Kilia längs med Donau 

 af alt hvad skönt är beröfvad; man ser intet annat än kala, 

 nedriga holmar uti den ofantliga strömmen, som täflar med 

 O b och Volga uti storlek". 



