87 



eller växtsalt från guvernementet Orenburg" 302 , innehåller en 

 liten undersökning om sagda ämnen, hvaraf Pallas från sin 

 nu pågående resa insändt prof. En annan uppsats i samma 

 publikations mars-häfte, utgörande dess del XVIII, handlar 

 „Om det ryska dvergmandel trädet (Amygdalus nana L.) och 

 deraf beredd olja" 303 . Han hade nämligen på sin senast ut- 

 förda resa varit i tillfälle att i nejden af Saratov och Sim- 

 birsk göra bekantskap med den nämnda, derstädes i största 

 ymnighet förekommande växten, hvilken såsom ogräs gör 

 landtmannen stort förfång, men hvars frukt, äfven kallad 

 Kalmiik-nöt, gifver en ganska smaklig olja. Äfven Pallas 

 fäste samtidigt uppmärksamheten vid örtens ekonomiska nytta. 

 Lax mans nit för sällskapets ändamål belönades detta år 

 med dess silfvermedalj 30 *. 



Långt större vetenskapligt värde ega dock de tvenne 

 till akademin inlemnade af handlingarna: „Novae plantarum 

 species" 305 och „Koelreuteria novum plantarum genus" 306 . 

 Båda utgöra omsorgsfulla, af teckningar illustrerade be- 

 skrifningar öfver förut okända växter. Derjemte utmärka 

 de sig genom noga angifvande af förekomstställena, — något, 

 hvari akademins äldre botanister begått mången uraktlåten- 

 hetssynd 307 . Att de äro affattade efter Linnés system, vore 

 en öfverflödig erinran, derest icke dettas tillämpning i aka- 

 demins skrifter alt ännu varit i görningen blott 308 . Den förra 

 afhandlingen, framlemnad den 20 juni 1771, har redan ofvan- 

 för ofta blifvit afsedd, vid tal om deri intagna noviteter 309 . 



Anledningen till den senares författande var ett i den 

 nordiska hortikulturen temligen sällsynt lyckofall. Redan 

 öfver 20 år hade man i petersburgska botaniska trädgårdens 

 vinterhus odlat en egendomlig, perennerande planta, men 

 lika länge fåfängt väntat på dess blom- och fruktsättning. 

 Ändtligen inföllo de heta maj och juni månaderna 1771, så 

 heta, att, enligt Lax mans berättelse, till och med tropiska 

 växter, bl. a. Arachis hypogaea, hvilka han uppdragit i sitt 

 privata drifhus, ej blott yppigt blommade, men äfven gåfvo 

 mogna frön. Då klädde sig ock det akademiska orangeriets 

 okända sköna i sin fulla skrud, h varvid Laxman fann, „nec 



