86 



de två sistnämnde hufvudsakligast plägade meddela sig med 

 livar andra, som ock att det beröm, Lax man i en detta år 

 författad afhandling egnar den senaste, länge sedan afgångne 

 trädgårdsprefekten 2 ", under kända biomständigheter, låter 

 som ett tyst klander mot hans egen mer favoriserade kom- 

 petitor. Efter ett triennium, då man ändtligen beslöt sig 

 att ställa trädgården under en verklig fackmans uppsigt, före- 

 fans långt mindre orsak än nu att dertill utse Laxman, så 

 vida då mera, bland andre från de vetenskapliga expeditio- 

 nerna återkomne botanister, äfven en infödd Rysse, den i 

 brefvet till Bergius omförmälde Lepechin, var att tillgå, 

 om ock denne sedermera, under sin långvariga förvaltning, 

 ingalunda motsvarade förtroendet 30 °. 



Men äfven i en annan sak visade sig snart från aka- 

 demiska komissionens sida en viss oginhet, om man så vill, 

 mot Laxman. Med den resa, hvarpå ej mindre han sjelf i 

 slutet af merberörde bref till Bergius än några af hans 

 vänners skrifvelser anspela, hängde sålunda till hopa. Han 

 hade då kort förut blifvit uppmanad att i Moldau utföra 

 det uppdrag, hvarom mera i nästa kapitel. Han begärde 

 derföre: 1) tjenstledighet på ett år med bibehållande af sin 

 lön, samt 2) att under hans ledning en naturalhistorisk ex- 

 pedition af akademin skulle utrustas. Genom resolution, som 

 slutligen föll den 17 juni 301 , samtyckte akademin till den 

 förra anhållan, men afslog den senare, dervid åberopande dels 

 brist på pengar och lämplige biträden för expeditionen, dels 

 d. v. politiska och krigiska förvecklingar med Turkiet; hvar- 

 jemte Laxman ålades att för egen del, innan sin afresa, 

 till komissionen inlemna ett noggrant inventarium öfver la- 

 boratoriets tillhörigheter. Äfven häri kunde en förtretlighet 

 anses ligga. Hans reseplan var väl icke tillintetgjord, men 

 måste uppskjutas. 



Sin litterära verksamhet under innevarande år (1771), 

 delade Laxman så till vida jemt emellan det ekonomiska 

 sällskapet och akademin, som han till hvardera inlemnade 

 tvenne meddelanden. Det första, infördt i XVII delen af 

 sällskapets Tpy^H och kalladt „Notis om godt alun och soda 



