69 



Redan från början af Elisabets styrelse framträda stän- 

 digt nya företeelser, bevitnande det sagda. En opartisk do- 

 mare kunde tro sig böra söka hnfvudskälet till akademins 

 vackling och slutliga förfall i de ständiga, af vindkasten vid 

 hofvet beroende ombytena af hennes presidenter under de 

 två första decennierna, skulle icke under Ilazumovskis 

 derpå följande långvariga ordförandeskap (1746—1798) ore- 

 dan stigit till sin höjd; eller kanske ännu hellre: i de be- 

 ryktade intrigerna vid det beryktade „komandot" eller „kan- 

 sleriatet", såsom akademins förvaltande myndighet kallades, 

 skulle icke dessa merendels varit lika löjliga som grofva; 

 eller ändtligen: i den hersklystna egennyttan hos främlin- 

 garne, hvaröfver det blef ett mod att klaga, stode icke det 

 mått af sanning, som onekligen ligger i denna beskyllning, 

 långt under det mått af kränkande oförskämdhet, som rågar 

 i patrioternes eget beteende 237 . 



Alt sådant förvärrade betydligt det onda, men dettas 

 grundorsak låg dock djupare. Man hade förglömt, eller må 

 hända aldrig rätt uppfattat den idé, som besjälade Peter vid 

 grundläggningen af hans verk. Målet, fäderneslandets väl 

 och sanna ära, trodde sig en hvar förstå; men ingen hade, 

 för att nå det, lust eller kraft att höja sig öfver nationela 

 eller ens personliga fördomar. Patriotismen saknade huma- 

 nitet, och derföre äfven lyftning. Skulle utländingarne, såsom 

 autoktonerne ville göra gällande, endast fikat efter zarrikets 

 guld och tschin, hvarföre kommo de, efter till ända lupen 

 kontraktstid, så sällan, och de bäste nästan aldrig åter? 

 hvarföre afgingo redan på de första åren så månge 238 ? hvar- 

 före stannade Euler, hvarföre Gmelin, D. Bernoulli, 

 Kraft och mången annan borta, fast man bjöd dem förhöjda 

 löner, pensioner, ärenden m. m.? Svaret är enkelt: de funno 

 endast vantrefnad, vetenskaplig vantrefnad, vid akademin i 

 Peters stad. Hon blef till sist den, som förlorade mest, och 

 stod fattig der med sin fylda börs. 



„Stählin", sade Peter III en dag af de få han var 

 kejsare, „Stählin, jag vet det väl, att vidjakademin in- 

 smugit sig många missbruk och oordningar; du ser att jag 



