54 



han kallar sin mecenat, och som säkert icke ville lemna ho- 

 nom brödlös, fått någon vink clerom, att utsigterna vore bättre 

 i vetenskapens än i kyrkans tjenst, blir af det följande myc- 

 ket sannolikt, bland annat och i allmänhet, emedan han vid 

 denna tid ifrigare än någonsin förr eller senare, ja ifrigt som 

 en speciminant, söker dokumentera sig på författarebanan, 

 men deremot icke gör något det minsta steg för sin fort- 

 komst inom det andliga ståndet. Hans „sekularisation", 

 hvarom Calonius talar, var som bäst i görningen. 



Innan vi dock vända oss till skärskådande af de mång- 

 faldiga af handlingar, Laxman, sedan han i mars månad 

 1769 introducerats i ekonomiska sällskapet, dels delgaf det 

 samma, dels annars publicerade, synes lämpligt att anföra 

 några förtroliga privatbref af honom. Lifligare än hvarje 

 skildring låta dessa mannen sjelf med sina sträfvanden, tan- 

 kar, sorger och förhoppningar, så i smått som större, träda 

 fram för vår blick, och afgifva derjemte stödjepunkter för 

 bedömandet af några allmännare veteuskapliga ställningar 

 och förhållanden på detta för hela hans framtid så af- 

 görande år. 



Han skrifver från Petersburg den 13 april 1769 till 

 P, J. Bergius i Stockholm: „Min högtärade herr professor. 

 Herr professorns bref hade jag äran att inhändiga i Moskva 

 och Plantas capenses 197 fann jag här i Petersburg, för 

 hvilka jag aflägger min ödmjukaste tacksägelse. Har herr 

 professoren hedrat mig med sin vänskap så länge jag var 

 uti Sibirien, så är jag ganska säker derpå, att jag också 

 härstädes blir så lyckelig. Dock lär jag ej länge få blifva 

 här, ty Försynen tyckes hafva stämt mig till resor och van- 

 derskap. Vetenskapsakademin, som förliden sommar utskic- 

 kade 5 fysikaliska expeditioner, har lust att af mig bilda 

 den 6:te. Och jag, som hellre må vistas fjerran än i nästa 

 granskapet, har valt Sibirien till mitt föremål, efter jag till- 

 förene ej förmådde göra hvad jag ville, utan mera hvadjag 

 kunde. — Nu följa några frön till herr professoren. Jag 

 som tänkte, att alla frön af de bekanta sibiriska växter vore 

 i akademiska trädgården, har endast samlat de mera säll- 



