36 



periinent. I det svavsbref Lax man erhöll sedan han redan 

 lemnat Irkustk och hvilket vi i noten 144 fullständigt med- 

 dela till karakteristik af den öppnade korrespondensen, säger 

 Bergius: „Jag påminner mig ofta den artiga efterrättelsen, 

 herr magistern behagade gifva mig om rabarberväxten. Som 

 rabarberfröna icke kommo upp, ehuru jag med allra största 

 soin skötte dem, så supplicerar jag hos min herre, att få 

 ett komplett exemplar af denna växt inlagdt, på det jag må 

 bli desto vissare om species på rätta rabarberväxten. Det 

 är en dispyt emellan botanisterne i Europa, antingen Bheum 

 palmatum eller compactum är den rätta; denna träta kan in- 

 gen slita utom min herre. Täcktes herr magistern vid samma 

 tillfälle upplysa mig om rätta sättet att upphemta och torka 

 rabarbern, samt tillägga de historica, herr magistern har sig 

 bekanta om ryska rabarberhandeln, så skedde mig, men i syn- 

 nerhet fäderneslandet och den lärda verlden, en verklig tjenst. 

 Kanske några frö häraf, om herr magistern ytterligare täck- 

 tes öfversända dem, till äfventyrs torde komina upp". 



Så stora voro B er g ii förhoppningar om livad Lax- 

 man borde kunna tillgöra i denna angelägenhet, att han 

 samtidigt för andre, sina och Laxmans korrespondenter, 

 deråt gaf luft samt anhöll om deras förord hos honom. I syn- 

 nerhet vände han sig till Gadd, hvilken åtminstone sedan 

 1764 145 hållit på att experimentera med rabarber frön och 

 rötter, erhållna af G orter i Petersburg och andre. I 

 Gadds bref till Bergius, af hvilka ett antal finnes i be- 

 håll, diskuteras ämnet mycket ofta. Till nu förevarande 

 period höra närmast hans skrifvelser af 2 och 27 september 

 1768. Ur det förra meddelas ett utdrag längre fram; i det 

 senare försäkrar han sig hafva »affärdat bref till Laxman 

 och rekommenderat herr professorns begäran i bästa måtto 

 hos honom, så att jag ej tviflar om god effekt deraf". I 

 samma ärende manade Bergius ock på Beckmann, hvil- 

 ken, nu mera i Göttingen, likväl endast kunde vidhanden- 

 gifva, den 13 juni 1768: „Gaudeo, quod a Laxmano epistolam 

 accepisti, ego vero post abitum meum e Suecia nullam ab 

 isto accepi; neque scio, quomodo ei possim epistolam mit- 



