35 



sig, „den officineläste af alla växter", sedan forntiden en af 

 den asiatiska verldshandelns mägtigaste driffjädrar, var ännu 

 i hela 18:de århundradet insvept i hemlighetsfullt dunkel, på 

 hvars skingrande regeringar, affärsmän och lärde lika ifrigt 

 arbetade. Att bland de flerstädes, i offentliga och enskilda 

 trädgårdar, i Petersburg, Moskva, Stockholm o. s. v. 

 uppdragna Spccies rhei ingen var den äkta började erfaren- 

 heten alt klarare bekräfta; man visste nu mera, att den dyr- 

 bara roten egentligen var ett kontraband, hvars utförsel det 

 himmelska riket förbjudit från alla sina lydländer, ehuru utan 

 full framgång; man hade funnit, att den vara Engelsmännen 

 utskeppade från Kanton icke kunde täfla med den, Rys- 

 sarne landvägen levererade. Må hända, tänkte man, berodde 

 dock den senares företräde endast på omsorgsfullare sorte- 

 ring, helst det var kändt, att ryska regeringen i Kiachta, 

 der karavanhandeln utmynnade, höll edsvurne proberare un- 

 der en s. k. rabarber-apotekare. Det gälde att uppsöka 

 plantan på dess rot och samla dess frön. Mången trodde, 

 att den kunde finnas inom Sibirien; så ock Laxman. 



Hans intresse vid saken hade, utom en allmännare, också 

 en speciel grund. Den förutnämnde Bran dt hade 1765 blif- 

 vit rabarberapotekare i Kiachta, och det var väsendtligen 

 genom honom Lax man uppmanats till närvarande utflygt 142 . 

 Dessutom hade guvernören Frauendorf tvenne somrar å 

 rad låtit en expedition af 26 man under stadskirurgen Wachs- 

 mann efterspana den rara växten. Man fann verkligen ra- 

 barber ymnigt i nejden från Angå ra och Baikal till Sa- 

 janska bergen och Ija floden U3 , — en terräng nära mot- 

 svarande den i Laxmans bref antydda. Men man misstog 

 sig i tron, att här samlad rabarber var den äkta. 



Lyckades således Lax man hvarken nu eller framdeles, 

 då han ofta återkom till samma problem, att lösa det, så hade 

 dock de af honom till Bergius insända fröna sin lilla hi- 

 storia, h vilken redan i detta sammanhang förtjenar några 

 ord, enär vi dervid möta namnen på flera af nordens för- 

 nämste botanister. Den första remissens innehåll grodde val 

 ej, men föranledde till fortsatt tankeutbyte och fortsatta ex- 



