24 



V. Åren 1764-1768. 



I Barnaul. Öfversigt af hans naturalhistoriska 

 bemödanden, under ogynsamma personliga förhål- 

 landen. Växtodling, örtsamling. Meteorologi. Sam- 

 lingar i Sibiriens fauna, särskildt entomologin. Bergs- 

 vetenskap, mineralogi, kemi. 



Man kunde om Linnés nyss meddelade skiifvelse an- 

 vända Romarnes »Calcaria sponte currenti addidit". Och 

 denna Lax mans energi var så mycket berömligare, som 

 han icke blott stod isolerad, men mötte många svårigheter. 

 Barnaul var intet Alexandria. De gode Sibiriakerne för- 

 stodo sig nödtorftigt på bergshandtering samt ändå bättre 

 på konsten att förtjena pengar, lefva godt och till och med 

 brygga punsch 72 , men för ideelare saker hade de mägta 

 liten lust. Den nye gästen 73 välkomnades hjertligt och ar- 

 tigt så väl af sin församlings ståndspersoner som af kolyvan- 

 ska grufdistriktets chef, general Por o sellin 7 *, hvilken sjelf 

 i yngre dar besökt de svenska bergverken 75 . Men man sval- 

 nade snart. Funno i hela Sibirien vetenskaperna och deras 

 idkare endast på högvederbörlig befallning från Petersburg 

 någon befordran från auktoriteternas och de s. k. bildades 

 sida, så var det ju naturligt, att denne „homo novus", den 

 obetydlige pastorn, skulle blifva sedd öfver axeln, då han 

 ej kunde uppvisa något officielt bemyndigande för sina un- 

 derliga tycken. Endast expeditioner på regeringens bekost- 

 nad, och knappast de, kunde få gehör och imponera. Då 

 dessutom regeringen sjelf ännu på dessa tider ofta ansåg 

 för statsvishet att hemlighålla sina åtgärder till de aflägsna 

 besittningarnas utforskande 76 , var det ju intet under att lo- 

 kalstyrelser följde exemplet och iakttogo förbehållsamhet mot 

 alla sjelfgjorde observatörer och all opåbjuden vetgirighet. 



Fråga kan bli, om ej Lax man under lofvärd nitälskan 

 för hvad han stälde öfver alt annat, varit något oförsigtig 

 i sitt uppträdande och sina yttranden. Åtminstone tala hans 

 bref 77 nog oförtäckt om befälhafvare, som blott till husbe- 

 hof kunde läsa och skrifva, om officerare och embetsmän, 

 stämde för nöjen och sällskaper, men kapable endast att föra 



