18 



förelöpare och väckelse till de stora expeditioner, hvilka sta- 

 ten efter några år utrustade. 



Att akademin redan hyste god förhoppning om honom, 

 synes af ett konferensbeslut den 19 januari 1764 af inne- 

 håll, att, på framställning af Muller, akademin „ utsett pa- 

 stor Laxman till sin korrespondent 54 och vill, så snart 

 han genom insända notiser ådagalagt sin arbetslust och för- 

 måga, till honom öfverlemna diplom jemte anständig penninge- 

 belöning". Han uppbar sedermera i årligt arfvode 100 rubel 

 silfver. En så fördelaktig mening om den unge mannen 

 stödde sig dock icke blott på Mullers välvilliga förord, utan 

 äfven på ett tillgörande från hans egen sida. 



Före sin afresa hade nämligen Laxman till akademin 

 inlemnat en förteckning öfver växter, samlade i nejden af 

 Petersburg och hvaribland en stor del voro nya eller sak- 

 nades i lifmedikern D. de G ort ers, hurvudsakligen på 

 Krascheninnikovs äldre uppgifter stödda, Flora ingrica, 

 Petropoli 1761. De af Laxman först i sagde trakt obser- 

 verade örter voro Adoxa mosrJiatcHina, Monotropa hypopi- 

 this, Saxifraga hirculus vid Oranienbaum och Schlusselburg. 

 Fumaria bulbosa, Lobelia Dortmanni i Nevan, Ophrys cor- 

 äata & paludosa, OpMoglosson vulgatum, Osmunda regalis 

 vid Lembala, Riccia fhiitans, Orobanche, Bifolium minimum. 

 Såsom det sedan ofta hände honom, blef redan denna hans 

 tidigaste kända uppsats, honom sjelf ovetande, utgiften af 

 annan man; ty af Beckmann derpå uppmärksamgjord, in- 

 förlifvade Gr or ter, vid ett förnyadt besök i Petersburg, 

 den samma i ett Appendix ad floram innrieam, Petropoli 

 24 jiilii 1764. Då var Laxman redan långa vägar, men det 

 gladde honom så mycket mer, att det lilla arbetet vunnit en 

 okänd lärds bifall 6f \ 



