olycksskörd, helst det är antecknadt, att cle der efter lefde i 

 stort betryck. En tröst och lindring uti motgången återstod 

 dock ännu, då den segrande kejsarinnan, som under pågå- 

 ende krig genom ett märkvärdigt manifest erbjudit Finland 

 sjelfständighet som eget rike, lät sina nya undersåter 

 behålla deras gamla lagar och sociala institutioner, ty så- 

 medelst räddades deras bästa egodel och framtidshopp: det 

 andliga, intellektuela sambandet med det öfriga, under Sve- 

 riges spira ännu i 65 år qvarblifvande landet. Också delade 

 detta villigt alt hvad det nu mera kunde med sina politiskt 

 bortskilde söner, emottagande dem, utan minsta svårighet, 

 liksom fordom i sina undervisnings- och embetsverk. 



Ny slott egde sen gammalt en liten pedagogi, men denna 

 befann sig då mera, både genom den långa ofreden och sin 

 föreståndares, J. Buschmans, vårdslöshet i största läger- 

 vall. Det ar troligt, att Laxman, hvars fader skött någon 

 ekonomisk befattning vid skolan 29 , der begynt sin lärogång, 

 hvilken han fortsatte i den på svenska sidan sedan 1748 i 

 Rantasalmi inrättade trivialskolan. Sistnämnda läroverk, 

 hvilket väl af många orsaker, såsom saknad af stadig lokal, 

 svårigheten för lärare och elever att på orten erhålla hus- 

 rum 30 m. m., småningom bragtes på förfall, åtnjöt ännu i 

 sitt första decennium, då dess rektorer voro först B. Kr o ok 

 och sedan N. Agander, godt förtroende och besöktes myc- 

 ket från kringliggande socknar, i synnerhet Jokk as. Bland 

 Laxmans medlärjungar härstädes må särskildt nämnas 31 

 Abr. och P. K. Fabritius, sannolikt hans anförvandter 

 på mödernet, af hvilka den senare dog som lagman i mycket 

 hög ålder 1819, C. G. Weman, hvilken sedermera blef Åbo 

 universitets förste docent i finska språket, M. J. Alopaeus 5 

 slutligen biskop, äfven han en slägting till Laxman, m. fl. 

 Efter fulländad skolkurs utbildade sig Lax man vidare 

 i det sedan Ryssarnes eröfning af Viborg, derifrån till Borgå 

 förflyttade gymnasiet. Tidpunkten för hans emottagning i 

 denna läroanstalt uppgifves i dess matrikel till den 15 mars 

 1755 eller samma dag, då de nyss nämnde Fabritierne 

 der inskrefvos, men i en annan samtidig anteckning 32 till år 



