109 



medhjelpare både försumlig och okunnig i de göromål, hvilka 

 egentligast fordrades, och dessutom likgiltig för alla varnin- 

 gar, blef slutligen tvungen att härom anmäla för den akade- 

 miska komissionen. Han gjorde det genom en skrifvelse af 

 30 juni 1774, i nog starka ordalag 369 . Resolutionen, gifven 

 den 7 juli, säger helt lakoniskt, att Laxman egde skilja 

 Holmberg från tjensten mot erhållande af upplupen lön. 



Detta summariska utslag tyckes hafva satt Lax man i 

 stort bryderi. Han afskedade visserligen sin laborator den 

 24 juli med det korta förständigandet „dass die Akademie 

 nicht mehr brauchet sothane Stelle mit ihm zu besetzen", 

 men gaf honom två dagar senare en ganska fördelaktig attest 

 om hans insigter. Både det ena och det andra väckte stor 

 förtrytelse hos Holmbergs öfrige landsmän i Petersburg. 



Harmen gaf sig luft i ett af Lexell åt den afskedade 

 utfärdadt öppet intyg, hvilket i original föreligger, så lydande: 

 „ Sedan herr Holmberg ifrån sin vid k. vetenskapsakademin 

 härstädes innehafda sysla, utan vederbörligt afsked blifvit 

 entledigad, torde en sådan händelse väl kunna göra ett för 

 honom mindre behagligt intryck hos dem, som icke äro i 

 tillfälle att rätt känna sammanhanget deraf; jag har altså 

 ej kunnat vägra att, på hr Holmbergs begäran, meddela 

 honom ett sannfärdigt intygande om rätta förloppet af denna 

 sak, så mycket den af mig bekant och veterlig är". 



„Uppå någon gjord anmälan emot hr Holmberg i ve- 

 tenskapsakademins komission af ekonomie professorn, hr 

 Laxman, har det behagat nämnda komission, att alldeles 

 entlediga Holmberg ifrån sin laborators sysla vid labora- 

 torium chemicum, utan att hafva lemnat honom den ostridiga 

 rättigheten att öfver de inkomna besvären sig få förklara 

 och sin urskuld ådagalägga, ja utan att engång underrätta 

 honom, det några sådana klagomål emot honom egde rum. 

 Detta förfarande tyckes så mycket mindre med rättvisa och 

 billighet kunna förenas, som hr Holmberg var antagen i 

 akademins tjenst med Hans excellences akademins direktors 

 bifall och samtycke, och hade således ifrån sin sysla icke 

 bort förafskedas, utan samme herres minne och vetskap". 



