110 



„ Sedan hr Holmberg på detta sätt vid syslan blifvit 

 skild, har akademins komission icke behagat meddela honom 

 annat betyg, än att akademin nu mera ej egde hans tjenst 

 nödig, utan att i någon måtto yttra sig om dess förhållande 

 under den tid, han varit i akademins tjenst, Utom de kla- 

 gomål, som prof. Laxman emot Holmberg anfört, var det 

 akademins komission ej obekant, att hr Holmberg sig uti 

 akademins tjenst med trohet och flit till allés fulla nöje 

 uppfört. Öfver Laxmans besvär hade Holmberg sig ej 

 fått förklara, de kunde altså, såsom alldeles obevista, ej skilja 

 Holmberg vid det förtroende han förut egt". 



„Sålänge sanning och rättvisa på jorden finna något 

 medhåll, lärer icke finnas billigt att tilldela en oskyldig och 

 rättskaffens man det anseende, som ett omildt och väldigt 

 förfarande af dess förmän för honom vilja utmärka. S:t 

 Petersburg d. |f augusti 1774. And. I. Lexell". 



Ännu skarpare utlåter sig v. Kiörning i ett privatbref 

 till Vargentin af den 22 augusti 1774. Det heter der: 



„ Professor Laxmans uppförande mot Holmberg lärer 



vara herr sekreteraren och riddaren bekant, och måste jag 

 tillstå, att det vanhedrar honom både såsom född Svensk 

 och än mera såsom medlem af ett för dygdiga tänkesätt så 

 kändt samfund, som kongl. svenska vetenskapsakademin. Att 

 först blamera sin subaltern och sedan vid påfordran gifva 

 honom ett det vackraste attestat, anser jag för nog nedrigt, 

 helst då man vet, att största missämjan derutaf uppkommit, 

 att Holmberg varit så ren Svensk, som Lax man varit 

 Rysse. Jag behöfver ej nämna professor Lexell, ty detta 

 namnet innebär af sig sjelf en samling af goda gerningar 

 och ädelmodiga utlåtelser, hvaraf den stackars Holmberg 

 under dess förföljelse af Laxman fått sig mer än en gång 

 hugna. Jag tror ej, att en kemieprofessor i Sverige lärer 

 oftast bruka sitt laboratorium till klädetvätt och hästars 

 skoende, men härstädes synes det under Laxmans styrelse 

 blifva a la mode. Det är med blödande hjerta, som jag 

 skrifver detta, ty jag har aldrig trott, att Laxman skulle 

 göra sig sine landsmäns vänskap ovärdig". 



