114 



men icke osannolikt, att han samtidigt äfven gaf lektioner i 

 adliga jungfrustiftet 376 . 



Utom dessa åtaganden höll han äfven, åtminstone sedan 

 1777 377 , om ej redan derförinnan, under mars och april må- 

 nader, två gånger i veckan populära föreläsningar i kemin och 

 mineralogin. Förslaget om dylika hade utgått från akademins 

 nye direktör, den till en början mycket nitiske, men seder- 

 mera i hennes annaler så illa beryktade Sergei G er a si - 

 movitsch Domaschnev, hvilken 1775 intagit Orlovs plats, 

 då dennes stjerna, på en gång med hans bröders, förbleknat 

 vid Potemkins stigande hofgunst. Åtskillige akademiker, 

 och bland dem Laxman, hörsammade sin chefs önskan, ehuru 

 för detta extra besvär ingen godtgörelse bestods. Föreläs- 

 ningarna fortgingo ett par, tre år, och skola varit mycket 

 besökta af aristokratin. Att hans föredrag åskådliggjordes 

 genom experiment, räknar han sig till ej mindre förtjenst, 

 än han klandrar sådanas uraktlåtande af en senare före- 

 läsare 378 . 



För öfrigt rådde på dessa år vid akademin i dess hel- 

 het, och särskildt inom dess naturalhistoriska sektion, till följd 

 af flera samverkande yttre och inre orsaker, en synnerlig 

 lifaktighet, i jemförelse hvarmed Laxmans improduktivitet 

 så mycket lättare förvärfvade honom det sedan ofta uppre- 

 pade epitetet af „trög skriftställare". 



De stora expeditionernas ännu qvarlefvande medlemmar, 

 hvilka under loppet af 1774 — 75 återvändt, satte tryckpres- 

 sarne i oafbruten rörelse. Någre, såsom Pallas, Rytschkov, 

 Lepechin och Georgi, hade till och med under pågående 

 resor begynt publikationen af sina dagböcker och anteck- 

 ningar, hvarpå de efter hemkomsten antingen fortsatte der- 

 med eller besörjde sina arbetens öfversättande till ryska 

 eller utländska språk. Guldenstädt, den trägne mannen, 

 som dröjde längst borta, dröjde också, upptagen af andra 

 mellankommande officia, med sina forskningars bekantgörande 

 tills en altför tidig död bortryckte honom, då Pallas bl ef 

 hans editor. Gmelin afled i plågsam fångenskap, men vid 

 hans frånfälle voro af hans stora verk redan I delen tryckt 



