115 



samt den II och III under trycket; den IV redigerades af 

 Pallas. Slutligen Falck, —ja med hans samlingar höll ju 

 Laxman på, utan att någonsin blifva färdig. 



Också inträffade vid akademin yttre händelser, hvilka 

 voro särdeles egnacle att väcka hela den lärda och bildade 

 verldens uppmärksamhet, och då var det godt att kunna 

 förete de nyskördade rika frukterna af hennes verksamhet. 

 Till och med ombytet af direktör blef så till vida bety- 

 delsefullt, att Dom äsch ne v, en mycket drifvande och yt- 

 terst fåfäng man, tillika var medveten af att han måste 

 låna all sin glans af den korporations anseende, han var satt 

 att presidera. Tvenne sällsynta festligheter kommo honom 

 härvid väl till pass: akademins jubeldag den 29 december 

 1776 och Gustaf III:s besök i Petersburg 1777. 



I anledning af det förra tillfället blefvo en mängd in- 

 och utländske lärde och dignitärer, hvilka vi genast få höra 

 Laxman uppräkna, kallade till ledamöter. Sjelfva högtiden 

 beskrifver åter Lexell 379 : „I går firade k. vetenskaps- 

 akademin sitt 50 åriga jubileum. . . . Solenniteten öppnades 

 af prof. Euler såsom sekreterare med en komplimang, derpå 

 följde ett nog vidlyftigt tal af direktorn på ryska, så en före- 

 läsning af prof. Guldenstädt om de förbättringar, som i 

 anseende till Rysslands produkter kunna vidtagas, på fran- 

 syska. Sedan förelästes programmet om den af akademin 

 uppgifna prisfråga, derpå proklamerades de utrikes ledamö- 

 terne, sedan föreläs prof. Rumovski ett utkast af ett verk 

 öfver ryska geografin och sist uppnämndes de inrikes nyligen 

 valde raembra honoraria, ibland hvilka Hans kejserl. hög- 

 het var främst. Han med sin gemål voro närvarande, men 

 kejsarinnan kunde för opasslighet ej komma. Prof. Euler 

 utmärkte sig vid detta tillfälle till sin och akademins heder. 

 Att vår direktors tal var mycket vackert tviflar jag ej, men 

 det var för långt och ennuyerade storfursten. Kritiker lära 

 ej fela öfver hela solenniteten, men hvem kan derföre?" Til- 

 läggom, att feststunden äfven hade reelare följder, i det Mul- 

 ler till dess minne författade det lärda samfundets historia 380 , 

 hvarjemte det af Rumovski föredragna, men Domaschnevs 



