219 



flod till der befintliga salt- och mineralberg. På grund häraf, 

 och då det aflägsnaste målet blef Viluis bifloder Kempen- 

 dei och A ch tar ägda, låter hans marschruta med all san- 

 nolikhet sålunda rekonstruera sig: från I r ku t sk postvägen 

 240 verst till Katschuskaja pristan, der Lena blir segel- 

 bar; vidare i båt förbi Kirensk 790 v. till Vitim 430 v., 

 der han funnit Aqvamariner och Beryll; åter postvägen G50 

 v. till O lekmin sk, hvarest han tagit växten Monotropa hy- 

 popithys; nu ridandes 636 i nordlig rigtning 360 v., till slobo- 

 den Suntar; — d. ä. inalles omkring 2500 verst, mest ge- 

 nom Jakuternes vildmarker. 



Från Suntar, der Kempendei inmynnar, eller hellre 

 på ridten dit, kunde han lätt besöka, så väl det vid flo- 

 den belägna Saltberget (57 v.), som stället för det förut 

 nämnda stora Binoceros-fynået Härifrån återstodo ännu mel- 

 lan 2 och 3 hundra verst till Achtaragda. Må hända 

 gästade han ock köpingen Verchneviluisk, ty dels hade 

 härstädes, på en mark, som blott upptinar ett par fot, ter- 

 mometerobservationer för hans räkning och med hans instru- 

 ment blifvit anstälda 637 , dels tyckes doktor Mer k 638 på en na- 

 turalhistorisk utvikning från den pågående stora expeditionens 

 stråt, trängt ända hit, och Laxman ville säkert icke vara 

 sämre än hans lyckligare medtäflare om kommodor Billin gs 

 gunst. 



Man misstanke ej, att denna resa här blott blifvit „kon- 

 struerad". Ty utom redan instuckna antydningar finnas dock 

 äfven, åtminstone några, faktiska uppgifter. Så skrifver 

 Laxman sjelf till stockholmska vetenskapsakademins sekre- 

 terare Wilcke 1791J: „I fjol reste jag genom en stor del 

 af Jakuternes land. Förundransvärdt är det 80 famnar 

 perpendikulärt höga Saltberget af kristall klarhet vid Kem- 

 pendei och Vilui strömmen på den omätliga slättmarken, 

 hvarest några isolerade granitklippor (forntidens öar) här och 

 der ganska litet äro högre än fältet, som består af flöts och 

 Geschube. Åtskilliga källor vitna, att jorden endast till några 

 famnars djup blir tillfrusen", samt åter 1794 2 8 2 : 



„Fastän jag ej hade äran att erhålla något svar på 



