77 



till professor i ekonomi och kemi, än blott i ekonomi, men 

 derjemte med vikariering i kemi 262 . I andra källor före- 

 komma ytterligare skiljaktigheter, så väl med hänsyn till ti- 

 den som till titeln. Under den ryska redaktionen af hans re- 

 seberättelse till Olonets 263 , meddelad i ekonomiska sällska- 

 pets sept. — dec. häfte 1769, tryckt enligt titelbladet samma 

 år, tecknar han sig nämligen sjelf „professor i kemi", medan 

 han af andre samtida skriftställlare 2Ci kallas professor än i 

 kemi och ekonomi, än också i mineralogi eller i agrikultur. 

 Troligen var hans egentliga officium ekonomin, men kemin 

 blott ad interim för att fylla den lucka, som vid akademin 

 qvarstod genom L omono sovs och Lehmanns frånfälle samt 

 Gadds afslag. Hvad deremot årtalet 1769 beträffar, så bör det 

 rätteligen förstås om skriftens årgång, men har oegentligt blif- 

 vit satt för dess tryckningsår, hvilket utan tvifvel varit 1770. 



Lax man stod således nu för båda de befattningar, 

 hvilka samtidigt i Åbo innehades af hans lärare K alm och 

 Gadd, dem man icke lyckats vinna för akademin; den bar- 

 naulske pastorn var blefven, enligt C al o ni i uttryck, „så till 

 sågandes sekulariserad". Född till naturforskare, hade han af 

 oblida förhållanden kastats på en annan yrkesbana. Ändt- 

 ligen vid 33 års ålder, i sin fylda mannakraft, unnades ho- 

 nom att ex professo beträda sitt eget fält. Om och huru 

 vida han motsvarade de fordringar våra dagar, och redan 

 hans, stält på en akademiker, skall framgå af det följande. 

 Förskottsvis må dock erinras, att sjelfva hans embete, till 

 art och omfång hellre en godtycklig hopfattning af alla na- 

 turvetenskaper än ett enhetligt uttryck för någon viss bland 

 dem, föga egnade sig att hos iimehafvaren befordra den 

 koncentration, hvarifrån han dessutom af sitt praktiska, utåt 

 rigtade samlarenit och sin åt alla håll öppna forskareblick 

 oemotståndligt kände sig dragen. 



Ännu ej husvarm i sin nya tjenst, fick Lax man röna 

 prof af sin närmaste förmans synnerliga välvilja. Redan i 

 påföljande mars månad kände en hans korrespondent i hem- 

 landet, såsom vi genast få se, att akademins direktor både 

 ville befrämja ett af hans arbeten, hvarom ofvanföre nämnts, 



