75 



ekonomiska tendensen i K al ms verksamhet; och utan t vif v el 

 skulle han ur denna synpunkt varit en god acqvisition för 

 Ryssland. Betecknande är, att just sagda omständighet hos 

 honom sjelf utgjorde ett hemligt, men enligt hans åsigt af 

 patriotismen förestafvadt motiv till anbudets afböjande äfven 

 denna gång 255 . Bättre lycka hade icke heller akademins kal- 

 lelse hos svensken J. P. Falck 256 , som dock emottog anställ- 

 ning som botanist vid kollegium medikum. 



Vid denna tid (1765) dog L omono sov bort från sin 

 vetenskap. Icke nog betjenad af Lehmann, önskade aka- 

 demin äfven vinna Åbo universitets förste kemist P. A. Gadd, 

 hvars rykte redan var stadgadt, men han följde Kal ms 

 exempel. Då emellertid äfven Lehmann dog 1767, förnyades 

 inbjudningen. Men utgången blef den samma som förr 257 . 

 Den för hennes syften så vigtiga disciplinen måste tills vi- 

 dare, och i väntan på föremålet för denna biografi, blifva 

 utan målsman vid akademin. 



Större framgång hade man kort derefter på annat håll, 

 hos en annan Finne. I hemlandet och i Sverige ansågs do- 

 centen i matematiken J. A. Lexell 258 redan för en särdeles 

 lofvande förmåga. L. Eulers återkomst till Petersburg 

 väckte hos den unge mannen åstundan att blifva känd af 

 denna europeiska celebritet. En till honom öfversänd af- 

 handling hade till påföljd, att dess författare i aug. 1768 

 erbjöds astronomie observatörs befattningen vid akademin, 

 hvilken han ock emottog. Några år senare befordrad till 

 professor vid akademin, blef han en af hennes utmärktaste 

 ledamöter. 



Något tidigare än Lexell hade den hans landsman, 

 till hvars lefnadsöden vi nu skola återvända, kallats till 

 ordinarie ledamot vid petersburgska vetenskapsakademin, 

 och således blifvit den förste Finne, hvilken emottagit en 

 sådan befordran. 



