175 



c) den 26 april, till akademin en hop frösorter, insamlade i 

 skogsdalarne mellan Irkutsk och Baikal; d) verkstält den 

 forskningsfärd, hvarom antydan i e) nedanför intagna bref af 

 15 oktober till Bergius. 



Samt 1786: a) den 19 januari öfverstyrt till akademin 

 »intressanta upplysningar" om Lapis lazuli och iakttagelser i 

 Jakntsk öfver naturligen fruset qvicksilfver, hvarmed frön 

 för botaniska trädgården, några halfgenomskinliga vulkaniska 

 fossil samt en af Linden au erhållen beskrifning öfver A mur 

 och kringliggande ryska gränsorter; b) den 8 och 12 april 

 tvenne bref till Euler, innehållande dels de redan berörda 

 detaljerna från Tschindan om djuret Dschiggetei (sid. 160), 

 dels en mycket praktisk föreskrift, huru växter skola in- 

 läggas utan risk att skadas vid försändning; c) den 5 au- 

 gusti särskildta bref till Euler och Pallas om en å nyo ut- 

 förd exkursion i Kultukbergen, samt observationer öfver 

 solförmörkelsen den 19 januari e. m. i Ochotsk, äfvensom 

 termometerstånd för halfåret från senaste 15 oktober; d) den 

 30 september, till akademin med glasprof från Talzinsk; 

 e) den 18 november, till Pallas förutom glasprof de längre 

 fram (sid. 184) aftryckta underrättelserna om Baikal nejden. 



Någon synnerlig uppmärksamhet kunde naturligtvis de 

 allra flesta af dessa helt kort och utan hvarje personlig re- 

 lief förtecknade enskildheter icke tillvinna sig, utsmulade 

 som de blefvo för allmänheten under den långa perioden 

 1788 — 1793. Men härtill kommer, att icke ens den mate- 

 riela vinsten af den ihärdige forskarens bemödanden rönte 

 tillbörlig omvårdnad. Pallas visade sig rätt påpasslig, när 

 något för gången rörde honom, såsom han exempelvis redan 

 i maj 1785 kunde för sin Flora rossica (II, 56) beskrifva en 

 i kejserliga trädgården blommande Andromeda ericoides, hvil- 

 ken uppgått af de vid Nert schas källor tagna rötter, Lax- 

 man vid årets början insändt. Men prefekterne för akademins 

 museer, särskildt botanisten Lepechin och zoologen Ose- 

 retzkovski, läto mången uraktlåtenhet komma sig till last 531 . 



Ett par bevis. Ruprecht 532 beklagar förskingringen 

 af nyssnämnda marina; vi tillägga att de utan tvifvel voro 



