183 



väl visa sig värderikare än det nautiska, menade kritiken. 

 Samlingarna hade blifvit lemnade till Pallas, som verkligen 

 i sin ett decennium senare utgifna Zoographia rosso-asiatica 

 esomoftast citerar Billings och Merk, men säkert var den, 

 som kände största olust öfver expeditionens jemförelsevis 

 obetydliga resultat 657 . 



Efter erhållen repuls tyckes Laxman sällan ha sam- 

 manträffat med Billings och hans följeslagare; han namnes 

 af Sauer blott i förbigående på ett par ställen 658 , men af 

 Saritschev allsicke, och talar sjelf blott i en officiös, nedan- 

 före till år 1793 meddelad rapport om dem. Att han dock 

 höll deras förehafvanden i godt minne, lider intet tvifvel. Ty 

 både fingo under expeditionens fortgång, såsom längre fram 

 uppvisas, hans nästäldste son anställning och uppdrag på ett 

 par af dess hufvudorter, nämligen först i Jischiginsk och 

 sedan i Och o t sk, hvarifrån han till och med bereste delvis 

 samma vatten som Billings' fartyg, och dessutom kom han 

 sjelf ofta att på sina kortare eller längre vandringar gå uti 

 herrar Merks och konsorters spår. 



Träffad af samma otur som fordom hans ungdomsvän 

 Falck, att blifva utesluten från en med längtan emotsedd 

 upptäcktsfärd, kunde dock Laxman i betraktande af dess 

 planlösa utförande och klena triumfer lätteligen trösta sig. 

 Han ville, så var orubbligen och kanske nu fastare än nå- 

 gonsin hans afsigt, en dag för egen räkning verkställa den 

 forskningsfärd, han länge tillärnat och senast omförmält för 

 Bergius. Tillsvidare egde han på närmare håll uppgifter 

 nog att lösa, och löste dem med framgång. 



