188 



Soimonov om sina mineralfynd. Häraf förklaras att, ehuru 

 meddelandet till Pallas först offentliggjordes 1793, Laxnians 

 lyckliga upptäckter hela 5 eller 6 år dessförinnan voro all- 

 mänt kända och väckte stort uppseende i Petersburg. 



Det inträffade vidare så lägligt för honom, att med 

 ingången af 1787 k. kabinettet 566 , i hvars tjenst han redan 

 stod, formligen öfvertog hela detaljen af bergväsendets sty- 

 relse. Den nya bergsexpeditionens utsedde chef, nämnde 

 general Soimonov, hvilken förut utverkat, att Laxmans i 

 Petersburg efterlemnade mineralsamling år 1786 inköpts af 

 staten (jf. sid. 121), fick nu anledning att åter visa, på en 

 gång, välvilja mot honom och nit i embetet genom att för 

 kejsarinnan anmäla förekomsten i hennes eget rike af den 

 sedan gammalt vid ryska hofvet så högt värderade Lasnr- 

 stenen 567 . 



Med anledning af Soimonovs framställning täcktes kej- 

 sarinnan befalla * ej mindre, att de insända lasurprofven skulle 

 i kabinettet förvaras, än att till en början 3 tusen rubel 

 finge ur kabinettets medel utanordnas till fortsättande af 

 undersökningarna i Kultuk. En särskild kurir affärdades 

 med pengarne till bergsexpeditionen i Nertschinsk, hvilken 

 derjemte genom bref af 1787 V 1 bemyndigades att till Lax- 

 mans förfogande ställa en schichtmästare eller bergsgeschvor- 

 ner, en stigare, en smed, en timmerman och två soldater. 

 Alla dessa personer egde infinna sig hos honom i Talzinsk, 

 „der han vanligen vistas", för att emottaga hans vidare or- 

 dres. På Laxman skulle bero att efter godtfinnande lega 

 öfrige arbetare. Nödiga redskap och instrument borde till- 



* De upplysningar här meddelas rörande den första af regerin- 

 gen anbefalda och i allmänhet tidigaste lasurletningen i Kultuk äro, 

 — icke mindre än flera intressanta notiser så väl i det föregående om 

 glasfabriken i Talzinsk som längre fram om diverse händelser och för- 

 hållanden i Ost-Sibirien, — hemtade ur samtidiga officiela handlingar 

 från generalguvernörs-arkivet i Irkutsk, hvilka på min anhållau, genom 

 ynnestfull förmedling af Finlands generalguvernör, herr grefve Niko- 

 lai Wladimirovitsch Adlerberg, blifvit hit öfversända och lem- 

 nade till mitt begagnande. 



