192 



lan. Mot Renovanz uppträdde ifrigt akademins mineralogie 

 adjunkt Se ver gin; han ansåg mineralet för Hornblende och 

 dess sammansättning helt annan (kisel 44, talk 30, kalk 20, 

 jernoxid G) ; ändrade dock framdeles åsigt. Emellertid hade 

 Stenberg tagit Renovanz' Baikälit i försvar, h varefter 

 denna benämning i den moderna vetenskapen bibehållits för 

 en pyroxén art. Ur Renovanz' Baikalitmoder torde deremot 

 vunnits det mineral, som nu mera kallas apatit. 



Allra förnämligast sysselsatte man sig dock med de 

 „blåa stenar", hvilka af Laxman utgifvits för Lasur. Den 

 tidigaste notifikationen härom för utlandet gjordes 1787 af 

 den berömde svensken Ferber, året efter det han lemnat 

 sin mineralogie-professur vid petersburgska vetenskapsaka- 

 demin. Hans i ett berliner sällskap, hvaraf äfven Laxman 

 var ledamot, meddelade „Nachricht von der Lagerstätte des 

 Lapis lazuli" * nn förtjenar med så mycket större skäl att här 

 återgifvas, som deri ingå några, påtagligen från upptäcka- 

 ren sjelf härrörande, ehuru i brefvet till Pallas icke anförda 

 upplysningar (möjligen ur hans redan sid. 175 citerade rap- 

 port af 1786 V till akademin?). 



Ferber skrifver: „Herr hofrådet Laxman i Sibirien har 

 vid sydliga ändan af Baikal, vulgo Kultuk kallad, i granit 

 upptäckt gångar af Lapis lazuli. Med lasuren bryter i gån- 

 garne äfven fältspat och en hvit mjölkfärgad, må hända zeo- 

 litartad stenart, äfvensom svafvelkis. Fältspaten skall vara 

 skiftande (schielend) och vid vändning visa färger som la- 

 bradorstenen, ehuru svagare. Herr Laxman har till herr 

 Pallas sändt en hel klump med ännu vidsittande glimmerak- 

 tiga salband, hvilken jag varit i tillfälle att se. Andra styc- 

 ken, hvilka herr Lax man eger, skola väga ända till 100 

 skålpund. Förut kände man ingen Lapis lazuli i Sibirien, 

 ty den buchariska kommer från kinesiska området. Äfven 

 var det obekant, i hvilken bergart Lapis Jamli framträder". 



Men äfven den alltid mycket tvärsäkre Renovanz tog 

 sig talan. Redan den 8 juli 1787 skickade han prof af mi- 

 neralet till Briickmann i Braunschweig med förklaringen: 

 „Detta är nu herr Lax mans Lapis lazuli, hvilken han detta 



