194 



geringen anstälda mångfaldiga efterforskningar af det dyrbara 

 mineralets rätta hemhärd. Man har då och clå funnit styc- 

 ken bland bäckarnes och i synnerhet SI udj ankas flytt- 

 stenar, men blott svaga spår i fast klyft. De gamla skärp- 

 ningarna hafva undersökts om igen, utan nämnvärdt resultat; 

 nya hafva upptagits lika fåfängt. Här upprepar sig således 

 enahanda företeelse, som vid vissa sibiriska silfverberg, sär- 

 skildt de nertschinska, hvilkas fordom så rika innehåll nu 

 mera tyckes så godt som fullkomligt uttömdt. Minnet af 

 de första fyndens ymnighet träder derigenom desto lifli- 

 gare fram. 



Länge syntes ingen ens vilja försöka sig i Laxmans 

 spår. Kanske bidrog dertill den af Renovanz, Georgi, m. 

 fl. samt ännu af Malte-Brun 678a , i hans mycket spridda 

 geografi, utbasunade uppgiften, att den s. k. kultukska lasuren 

 blott var fältspat och faneringen i Zarskoe selö likaså. 

 Först sedan den motsatta och riktigare meningen stadgat 

 sig, finna vi åter en forskare i Kultuk, nämligen en d:r Mohr 

 från Österrike, hvilken kring 1815 af bergsdepartementet i 

 Petersburg användes att för läroverken hopbringa studiesam- 

 lingar af ryska mineral. Han öppnade ett schakt i Slud- 

 j ankas branta Strandberg, men den lasur han trodde sig 

 ha funnit, befans endast vara glaukolit 579 . Till samma ne- 

 gativa resultat kom någon tid derefier på samma ställe en 

 kolyvansk bergsman, Sibiriakov 580 . 



Anläggningen af den förut (sid. 164) nämnda beqväma 

 och storartade rundvägen kring Baikals sv bugt underlät- 

 tade synnerligen färderna till Kultuk. Redan Alexei Mar- 

 tos har i sitt derstädes 1823 skrifna känslosamma bref 681 

 mycket att förtälja om nejdens romantiska natur, men för- 

 nekar tvärt dess betydelse i mineralogiskt hänseende. Helt 

 annorlunda dömer Hess 58 ' 2 , hvilken 1827 från Turka baden ? 

 der han var anstäld som läkare, gjorde en geognostisk tur 

 hitåt; likväl icke ens nämner han lasuren. De geologiska 

 notiser Er man 583 två år senare insamlade i Irkutsk voro, 

 livad sagda mineral beträffar, föga lofvande. Men åter ett 

 par tre år, och Ritters mästerliga periplus af B a i k al 584 



