195 



skänkte så väl åt Kultuk, „denna geognostiska märkvär- 

 dighet", som åt Laxmans derstädes anstälda, redan hälft 

 förgätna forskningar fullaste erkännande. 



Emellertid öfvergaf man icke heller i Ryssland hoppet 

 att kunna uppdaga lasurens gömslen. Dorpatensen Heden- 

 ström 085 , som sedan 1808 bosatt sig i Sibirien och väl- 

 bekant med Laxmans söner (se nedan), påminde i ett par 

 skrifter, den första af 1830, om de många mineralfynd denne 

 forskare gjort, särskildt i Kultuk. Regeringen utsände tvenne 

 bergsmän, Chorinski och Slobin. Den senare letade på 

 hösten 1831 vid Baikal 586 . Han bestämmer höjderna vid 

 Sludjankas bigren Uluntuj såsom förekomstorten för de 

 „af Laxman, i senare hälften af förra seklet upptäckta Bai- 

 haliten och Apatiten". Hvad Lapis lazuli angår, säger han 

 sig hafva sett spår deraf i vräkstenarne så väl vid Sludjanka, 

 som vid bäckarne Suchoi rutschei, Talah och Malaja 

 bistraja. När nu dessutom Sludjankas öfversvämningar 

 ofta medföra lasur jemte glaukolit och cipolin, vore det, 

 menar han, af vigt att känna hvar den sistnämnde alstras. 

 I fast berg fann han intet. Gåtan förblef altså olöst. En 

 köpman Pilenkov 587 bröt visserligen härefter 1843 lasur vid 

 Talah, men arbetena lönade sig icke. 



Lyckligare var icke heller Meglitzki, som kring 1850 

 geognostiskt undersökte Baikals omgifningar och deröfver 

 lemnat en välskrifven afhandling 588 . Han besåg fyndstället 

 vid Uluntuj: „Ett kalkstensmassiv, hvilket uppträder än som 

 vanlig marmor, än, genom inblandning af glimmerflisor, som 

 cipolin". Att upptaga de af grus igenfylda gamla gruf- 

 vorna blefve altför kostsamt. „Jag kunde blott draga den 

 slutsats, att glimmerhaltiga kalkstenar icke innehålla lasur, 

 och att vid försök i ren kalksten, det är rådligt fästa största 

 ögonmärke på bergartens klyftning; ty på de tvenne besig- 

 tigade fyndställena såg jag mineralet framträda just i kors- 

 ningspunkten af tvenne divergerande klyftrigtningar". Invå- 

 narne i Kultuk, berättar han liksom andre, samla ofta i 

 Sludjanka, efter starkt regn och vattnets aflopp, slitna styc- 

 ken af mineralet. 



