200 



förevarande period är en, några rader omfattande växtbeskrif- 

 ning, hvilken under titel „ Planta no vi generis alpina, Par- 

 nassiae affinis" producerad i akademins session den 5 okto- 

 ber 1789, fyra år senare infördes med planche i akterna 598 . 

 Ett handbref upplyste, att fyndet gjorts vid hans mineralo- 

 giska vandringar på de högsta spetsarne i (ost) Sibirien, 

 hvilken antydan, så vag den är, nog förtjenat inryckas i sjelfva 

 uppsatsen. Växten är väl den samma, hvilken T ilesius och 

 Ledebour långt senare (1815) beskrefvo såsom ny med nam- 

 net Pamassia ovata? 



Det var dock sedan åratal allra egentligast mineralo- 

 gin, i förening med metallurgi och teknisk kemi, som utgjorde 

 medelpunkten för Laxmans mångsidiga verksamhet. Han 

 förde derföre det mest rörliga eller till och med oroliga lif. 

 Från hemmets härd med dess samlingar och studier drogs 

 han ofta bort, icke allenast till sin kära glashytta i Talzinsk, 

 men vida längre in i fjelltrakterna. Uppdraget att i geog- 

 nostisk hänsyn, eller riktigare för uppsökande af ädlare 

 stenarter, beresa Sibirien, och särskildt det irkutska guver- 

 nementet, — ett område, hvilket, större än flera europeiska 

 riken tillsammans, sträckte sig från närheten af Jenisei i 

 vester till oceanen i norr och öster, — detta åliggande, upp- 

 buret af hans egen okufliga vandringslust, kallade honom på 

 mången fjerran stig, den ingen vetenskapsman före eller efter 

 honom trampat. Hans sinne och forskarblick behöfde ständigt 

 nya nejder, nya föremål. Några af hans ströftåg tillhöra redan 

 denna period. 



Det till Irkutsk jemförelsevis närbelägna Kultuk 

 tyckes Laxman, efter senast derstädes utförda arbeten, icke 

 vidare hafva besökt. Deremot upplysa officiela aktstycken 5 ", 

 att han i och för erhållande af slutliqvid öfver kostnaderna 

 för dessa arbeten kort efter den 19 februari 1788 begifvit 

 sig till Nertschinsk. Sannolikt var det vid detta tillfälle, 

 han fattade planen till den framställning, hvaröfver utslag 

 föll i högsta instans den 11 december 1789, och hvilken i 

 sin mån karakteriserar arten af hans syften och företag- 

 samhet. 



