202 



Ännu Ritter skildrar (1832) trakten såsom en af cle 

 hemskaste och ensligaste i hela Sibirien. Förhållandet har 

 icke ens ändrats, sedan man på slutet af 1830-talet i Bir- 

 jussa och dess tillflöden funnit riklig tillgång på guldsand. 

 „Auri sacra fantes" lockar visserligen flockar af äfventyrare 

 att der pröfva lyckan, men naturen står lika öfverväldigande 

 fasansfull som förr. „ Vägen dit", säger E. Hofmann 602 , som 

 1843 i offentligt uppdrag inspekterade vaskerierna, „är till och 

 med för minnet afskräckande. Upp och ned för fjellen leder 

 en liten, ofta knapt synlig stig genom moras, hvari hästarne 

 vanligen sjunka till knäna, och hvilket på bergshöjderna är 

 lika besvärligt som i dälderna. De våldsamma rörelserna an- 

 gripa djuren, och uttrötta ryttaren icke mindre. Den andra, 

 tredje dagen förstummas ridknektarnes muntra sånger, för- 

 stummas hästarnes gnäggningar, menskorna fördöma vägen, 

 hästarne flåsa. Ingen fogel låter höra sin visa, icke ens 

 korpen sitt rop i den ödsliga skogen, blott i trädens toppar 

 susar vindens stämma". För resten må Laxman sjelf re- 

 dogöra. 



Han skrifver i bref från Irkutsk 1788 f| till Pal- 

 las 003 : „ Efter en svår resa under tre veckor i Karagas ser - 

 nes krets, bergstrakten mellan floderna Uda och Birjussa, 

 anlände jag den 24 åter hit. För några år sedan tingo be- 

 fälhafvarne i staden Nischneudinsk höra om en ansenlig 

 håla vid Udafloden. Man hemtade stalaktiter derifrån, hvar- 

 med stuffälskare i Irkutsk ökade sina samlingar. Många 

 äfventyrliga saker berättades om dess storlek, utan att nå- 

 gon ens visste dess namn. Jag for derföre den 2 härifrån 

 till Nischneudinsk, satte mig den 6 till häst, red uppåt 

 Uda och framkom, efter ungefär 80 verst, den 7 till hålan. 

 Belägen i Udas branta strand, kallas den af de kringboende 

 Karagasserne, hvilka tala nästan samma tatariska dialekt 

 med Kängas serne: Mukun. Hela 24 timmar var jag sys- 

 selsatt med dess uppmätande och beskrifvande samt med att 

 insamla droppstenar". 



„Den 10 red jag till bergsklyftorna vid Gu tar (Ku- 

 tar), en liten i Birjussa fallande bäck, för att bese der- 



