204 



rätt. Hans landsman Castrén 606 , som i anledning deraf att 

 på 1830 talet en civilguvernör Stepanov i Jeniseisk be- 

 stridt Pallas' uppgift, enligt sin instruktion i Nischne- 

 udinsk studerade Karagassiska, fann nämligen bemälta 

 folk vara „ veritabla Turkar", d. ä. Tatarer. Åter ett bevis 

 på träffsäkerheten i Laxmans observationer. Med Kara- 

 gasser förstår han tvifvelsutan samma, jemväl tatariska tri- 

 bus, hvilken Klaproth i Asia polyglotta kallar Kamgats 

 eller Kan ga ts er. 



Laxmans program för följande vår och sommar upp- 

 tog tvenne särskilda forskningsfärder, nämligen dels å nyo 

 till det senast besökta området, dels nedåt Lena, ända till 

 Vilui. Om utförandet af den förra förmäla våra källor in- 

 tet, derest man ej bör anse som ett dess utbyte de „ dyr- 

 bara stuffer", hvilka akademin med hans bref 1789 l T 4 (se 

 ofvan sid. 199) emottog, helst hufvudsakligen samma mine- 

 ral nämnas i nyss aftryckta meddelande 1788f|. Deremot 

 blef Vilui -färden, hvartill planen i skrifvelsen 1789 2 r ) 3 , af 

 obekant orsak uppskjuten och först verkstäld ett år senare. 

 Under tiden företog han ännu en tredje, redan för 23 år se- 

 dan påtänkt, om icke äfven då, ehuru i annat ändamål, eller 

 för rabarberplantans uppsökande utförd exkursion. 



Läsaren behagade draga sig till minnes, att Lax man 

 i sitt tidigaste bref till Bergius 17G6 förklarade sig sinnad 

 att bestiga Kultuks och Tunkins alper samt öfver Ir ku ts 

 och Bjelajas källtrakter nalkas kinesiska gränsen och sjön 

 Kosogol. Vi ha sett, med hvilken framgång han två de- 

 cennier senare upptog forskningarna i Kultuk. Nu åter 

 för han oss till Bjelajas vattensystem, ett område, hvilket 

 icke ens Pester ev beträdde, och som derföre gått alldeles 

 lottlöst till och med i Ritters geografi. Det är sant: han 

 är efter sin vana altför ordkarg, men icke för ty också i 

 denna nejd den förste vetenskaplige vägvisaren och ban- 

 bry tåren. 



Han skrifver 1789?^ till Pallas 607 : „Först i förgår åter- 

 vände jag från en bergsresa vid Bjelaja. Vid Taiturka, 

 82 verst från Irkutsk, lemnade jag moskovska vägen och 



