206 



forskningens vetande. Stundom, vi anmärka det, blir iden- 

 tifikationen oviss, t. ex. huru vida den af honom omtalade 

 helsokällan Äras c han, hvaröfver hans närmare beskrifning 

 saknas, är den samma med „bäcken Arechan" hos Rådde. 

 Man önskade veta det, ty vore fallet sådant, kunde deraf 

 säkrare slutas, att han, nu för andra gången, varit ända till 

 Kosogol, ehuru derom intet i brefvet. 



XXVII. Tillägg till senaste år. 



Familjeförhållanden. Laxmans naturkunnige sö- 

 ner. Särskildt sonen Adam i Jiscliiginsk hans bi- 

 träde och korrespondent. Dennes resa på Taigonos; 

 f} T nd af Marekanit och andra mineralier. 



I ord och gerning en hängifven utransakare af skapel- 

 sens under och nitisk, såsom han i sin ungdom manades af 

 Linné, „att upptäcka dem för verlden", hade Laxman äfven 

 inom sin trängre husliga krets städse sökt fortplanta samma 

 håg och rigtning. Han skördade på äldre dagar mycken 

 glädje deraf. Bland de 8 barn han nu mera och ända till 

 sin död egde qvar i lifvet, — nämligen från sitt första gifte: 

 sönerne Gustaf och Adam, födde på prestgården i Barnaul 

 1765 — 66, från det andra åter: sönerne Martin, Atana- 

 sius, Josef, Kassian och Konstantin, födde i Petersburg 

 1770— 78(?) samt dottren Maria, född i Moskva 1781, - 

 visade redan de 4 äldste, elever af kadettkåren i Petersburg 

 (der jemväl de yngre utbildades), samma fallenhet med sin 

 fader, såsom de ock delvis åtnjutit hans undervisning. 



Gustaf och Adam voro redan med på forskningsfärden 

 1779 samt blefvo, sedan familjen 1781 flyttat till Sibirien, 

 år 1783, kort före eller efter erhållen officersbefordran, an- 

 vände att till storfursten Paul öfverbringa å sin då afsatte 

 faders vägnar den föräring af naturalster, hvilken icke litet 

 torde underhjelpt hans benådande. I brefvet till Bergius 

 af 1785 ha vi läst om hans afsigt att medtaga dem, jemte 



