239 



sorts farkoster för de beqvämaste i sagda vatten. Så snart 

 Lena blir isfri, anträder jag färden". 



Enligt ordningen i dessa meddelanden borde här först 

 följa en redogörelse öfver det vetenskapliga utbytet från 

 Laxmans ochotska resa. Det var hufvudsakligast botaniskt 

 och mineralogiskt. I förra hänseendet hade det varit väl- 

 kommet, om Pallas behagat, helst i en not till det af 

 honom allmängjorda brefvet, nämna hvilka de växtfrön voro, 

 han jemte det samma emottagit. Men med dylika extra 

 tjenster plägade Laxmans kunder lika litet besvära sig, 

 som han sjelf räknade derpå. Undantag gjordes blott i 

 fall, då de till äfventyrs af honom erhöllo nytt material för 

 sina egna forskningar och pennor. Man får derföre lof att 

 också nu sammanlappa, så godt sig göra låter, endast hän- 

 delsevis påträffade enstaka notiser. 



Antydda notiser äro icke många. De inskränka sig 

 förnämligast till de i Georgis 676 förteckningar förekommande 

 citaterna, att till samlingar i Petersburg genom Lax man 

 erhållits eller anmälts exemplar af den i Sibirien så allmänt 

 utbredda Rhododendron chrysanthiwi, af Svertia corniculata, 

 af Andromeda ericoides och af Rodiola rosea, såsom funna 

 dels annorstädes, dels ock i det område han senast berest, 

 från Lena till Ochotsk. Särskildt anges enligt Laxman 

 lokalen vid kustbäckarne O cho ta och Mar ekan såsom före- 

 komstort icke blott för besagda Rodiola, men ock för en 

 förut okänd vattenväxt, den ett par år senare af Lepechin 

 beskrifna Typha 61 \ hvilken ännu plägar gå under artnamnet 

 Laxmani. 



Men icke ens om hans mineralogiska skörd förljudes 

 något särdeles, ehuru sannolikt företrädesvis just denna för- 

 anledde hans yttrade belåtenhet med „nej derna vid Ö ster- 

 il af v et". Här var han ju bl. a. i tillfälle att sjelf, alldeles 

 i granskapet af Ochotsk, besöka fyndställena både för Ma- 

 rekaniten och för Onyxen från Ur ak, med hvilka mineralier 

 han redan förut, i anledning af sin sons forskningar och in- 

 samlingar, mycket sysselsatt sig sjelf och sine korresponden- 

 ter. Men han ville väl, nu liksom ofta, spara sina observa- 



