250 



lemnande. endast var en täckmantel för längre syftande planer. 

 Företrädet af handelsrelationer med Ryssland framför Holland 

 undgick insulanerne ingalunda, men de kunde icke öfvervinna 

 sina sekelgamla fördomar. Derföre förvägrade de till och 

 med Schebalin att utställa sitt varulager; sådant, sade 

 embetsmäunen, skulle kosta oss lifvet. 



Betänkligheterna hos Japaneserne hade i synnerhet 

 stegrats, då Laxman i sitt redan nämnda tal utlagt sina 

 ordres derhän, att han borde i sjelfva riksstaden Jeddo 

 och till Hans „Tensin-Kuboska Majestät" öfverbringa de 

 skeppsbrutne. De fullinägtige satte sig afgjordt häremot, 

 försäkrande, att då han träffat dem, det var som hade han 

 träffat kejsaren sjelf. 



Man förebrådde honom strängeligen redan att hafva 

 utan tillstånd anlupit Ch ak o da de och uppmanade honom att 

 genast sända befallning om Katarinas förflyttning till en öst- 

 ligare, i viken Edomo belägen hamn, hvilken blifvit utsedd 

 till dess ankarplats. Emot Laxmans och Lovtsovs erin- 

 ran, att fartyget endast under deras ledning finge gå till sjös, 

 hade de väl intet att invända, men besvuro dem att åtmin- 

 stone med det första begifva sig bort. En embetsman fälde 

 hotelsen: „Ansen Eder icke här vara lika frie, som på ku- 

 riliskt område i Nimuro". Till och med ett personligt 

 sammanträffande med guvernören i Matsmai, hvilket Lax- 

 man utbad sig till betygande af sin tacksamhet för åtnjuten 

 gästvänskap, förvägrades med urskuldande, att denne herre 

 „ blott var ett barn", hvilket, enligt tolkens utläggning, ville 

 säga, att han var enfaldig. 



Öfver alt mötande motsträfvighet eller afslag på sina 

 framställningar, ansåg Laxman stunden kommen att afleve- 

 rera de skeppsbrutne, hvilke nu mera, efter den tredjes död, 

 blott voro Kodai och Isokits. Detta skedde i en afskedskon- 

 ferens i Matsmai den 23 juli. Inga synnerliga ceremonier 

 förekommo dervid; Japaneserne visade icke ens det minsta 

 spår af erkänsla. Enligt en senare resandes intyg blef de 

 återkomnes öde ganska sorgligt 698 . Blott den omständigheten 

 att de vistats i Ryssland gjorde, att de stäldes under sträng 



