251 



uppsigt i Jecldo; de tillätos icke ens begifva sig till egna 

 hus och hem. Man fruktade, att de kunde vara spioner. 

 Kodai utmärkte sig för mycken kunskapstörst; han hade 

 bl. a. från Petersburg medtagit en rysk aritmetik för lägre 

 skolor, med hvars öfversättande till japanska en infödd 

 lärd var sysselsatt, då Golovnin 699 år 1812 hölls fången i 

 Matsmai. 



Oafsedt alla svårigheter lyckades Laxman till ganska 

 väsendtlig del utföra sin regerings uppdrag. Härtill bidrog 

 synbarligen den personliga sympati, han förstod att väcka. 

 Ännu tvenne decennier efter hans besök 700 talade Japane- 

 serne med vänskap om honom och hans kamrater: huru 

 han låtit besättningen till allmän förlustelse uppföra sånger 

 och danser, huru matroserne utdelade knifvar och andra 

 gåfvor, hvilka troget bevarades. Hans klädedrägt och pudrade 

 frisur eller, som de sade, med mycket mjöl öfverhöljda hår 

 visste man beskrifva. En solfjäder, hvarpå någon sjöman 

 inristat en rysk visa, gömdes som relik, o. s. v. 



Endast de högre embetsmännen tyckas icke varit be- 

 låtne med Laxmans enträgenhet och sjelfrådighet 701 . Men 

 hur det var, förde just dessa egenskaper honom till målet. 

 Han kunde innan afresan fägna sig att hafva af de försigtige 

 öboarne utverkat trenne, delvis ganska vigtiga ofikiela do- 

 kument att förelägga sin regering. 



Det första bestod blott i ett qvitto 702 öfver de skepps- 

 brutnes aflemnande. Det andra innehöll väl en tillrättavis- 

 ning för hans djerfhet att hafva besökt förbjudna hamnar 

 och en varning för Kyssarne att icke göra om försöket, men 

 var i många hänseenden karakteristiskt. Dessutom godt- 

 gjordes detta dokuments stränghet mer än tillräckligt af 

 ett tredje, föranledt af hans fordran att blifva förd till 

 kejsaren sjelf i Jeddo och tillförsäkrande Ryssarne för 

 framtiden samma privilegium, hvilket hittills uteslutande till- 

 kommit Holländarne, eller rättigheten att besöka hamnen 

 Nangasaki. 



Tillrättavisningen lydde, enligt referatet hos Langs- 

 dorff 703 , hufvudsakligen sålunda: „Från de äldsta tider hafva 



