328 



en M. Hedenström, men att denne dog såsom pastor 1865, 

 utan att ha varit i Sibirien. I fråga varande naturforskare 

 kunde således blott vara en anförvandt till någon af de flera 

 Hedenströmar, hvilka. om ock under andra förnamn, för- 

 tecknas i sagda album. Det har icke lyckats mig att, såsom 

 jag väntat, erhålla noggrannare upplysningar om M. Heden- 

 ström ens från Tobolsk, der han dock något år på 1850 

 talet torde haft anställning. Jf. till sid. 291. 



Sid. 207, rad 18. Detta antagande bestyrkes fullkom- 

 ligt deraf att Karl Laxman kallas Gustafevitsch i ett 

 bref, som finnes infördt i de rättegångshandlingar (fol. 52), 

 h varom närmare i not 851. 



Sid. 219, rad 28. Om Vilui resan skref Lax man 

 redan 179 iy° från Petersburg ett bref till A. Sparrman 

 (jf. n. 656), hvarur meddelas utdrag i veckoskriften Läka- 

 ren och naturforskaren. Der läses: 



„Såsom vandrande bergsman har jag hållit på livar som- 

 mar att göra vidlyftiga resor uti sibiriska ödemarkerne. I 

 fjol sökte jag bli bekant med nejderna omkring Jakutsk, 

 och reste hela sommaren långs Vilui strömmen ända till 

 dess ursprung. Hela det vidsträckta landet är idel flöts, 

 högst sällan hafver någon granitkulle eller basaltklippa sin 

 spets öfver den ditslammade sand, sjögrund och grus. Jag 

 försäkrar, att mappa Rossiae septentrionalis antediluviana 

 har sett helt annorlunda ut, än den nuvarande kartan; då 

 var Ish af s stranden öfver tusende verst södrare, bemälte 

 granitklippor voro holmar, och de högre åsarna emellan 

 större strömmarne bildade hafsvikarne". 



„Alt sedan floden dit svallade det myckna gruset jemte 

 hafskräk och indianska djur, och dymedels förvandlade denna 

 delen af Ocean till en ofantlig slätt, hvarest solstrålarne i 

 brist af berg mycket sparsamt brytas, tyckes klimatet der- 

 städes fått sitt nu varande lynne. Altså menar jag, att Ja- 

 kutska kölden först efter Syndafloden fick sin början. Jag 

 bemärkte, att jordytan endast till några famnars djup blir 



