262 



Hur välbetänkt den anspråkslösa formen för Ryssarnes 

 första, hur oklokt deremot det skrytsamma uppträdandet 

 af deras andra beskickning till Japan var, framgår klarligen 

 af ett först i våra dagar undan censuren flygtadt ställe i 

 Golovnins beskrifning öfver sin fångenskap, och hvilket vi 

 i noten meddela 729 . Det har så mycket större beviskraft, 

 som det i allo bekräftas af den främsta auktoriteten på detta 

 område, vår tids fräjdade Japanfarare Siebold. Man för- 

 vissas deraf, icke att eller hvarföre Laxman misslyckats, 

 utan tvärt om huru Ryssarne redan genom honom vunno 

 en fördel, den de sjelfförvålladt derefter förlorade för mer 

 än ett hälft århundrade, — tillträdet till Japan. 



Näst Resanovs mellankomst hindrade det fördröjda 

 bekantgörandet af Laxmans resa och dess resultat honom 

 att komma till välförtjent erkännande. Den summariska be- 

 rättelse om färdens förlopp, hvilken äldre Laxman i bref 

 af 30 november 1793 delgaf akademin i Petersburg, blef 

 icke publicerad förr än 1801 73 ° i det lärda samfundets hi- 

 storik för 1794. Tidigare hade man endast helt korta och 

 orediga tidningssägner 731 om saken. Derföre visste icke 

 heller Storch i det kapitel om skeppsfärder på Japan, han 

 skref 1801 732 , att uttala annat än fromma förmodanden be- 

 träffande den Lax mänska sändningen, men hänvisade på 

 förhand alle vetgirige till det bebådade kardinalarbetet af 

 — Billings! 



Först efter 1803, då en ny beskickning påtänktes, fram- 

 gräfdes ur arkiven rapporterna från den förra. Skilda och 

 korta utdrag meddelades 1804 på ryska i en moskovsk 733 

 och på tyska i Storchs tidskrift 734 . Den senare med dess 

 mot Laxman, af skäl hvilka ofvan berörts, mycket reser- 

 verade inledning gick till utlandet, der den utgjort enda 

 källan i ämnet. 



I Ryssland publicerades emellertid år 1805 i Moskva 

 en broskyr i 4:o, behandlande 735 „Den första ryska beskick- 

 ningen till Japan under ledning af löjtnant Adam Laxman". 

 Någon lifligare uppmärksamhet kunde det lilla arbetet icke 

 tillvinna sig hos en allmänhet, som var öfverfyld af förhopp- 



