271 



med det samma. Ett nyligen, omedelbart efter franska han- 

 delsfartyget La Flavies 761 besök i Petropavlovsk, utspridt 

 och af irkutske generalguvernören Pihl inrapporteradt rykte, 

 att på sommaren 1794 tvenne örlogsmän med fransk och 

 engelsk (!) besättning skulle afgå för att intaga något ny- 

 bygge på Kamtschatka, kunde kejsarinnans råd med alt 

 skäl hålla för ett dåligt skämt. 



Men allvarligare bryderier ingåfvo Holländarne och En- 

 gelsmännen. Deraf försigtighetsmåtten redan vid den förra 

 japanska beskickningens anordnande (jf. sid. 230). I sjelfva 

 verket låter ett bref af Re san o v 762 förstå, att kort efter 

 sagda beskickning ostindiska kompaniet från Batavia affärdat 

 ett skepp för att på Sachalin och de södra Kurilerna 

 uppsöka någon tjenlig hamn, — ett företag, hvarom dock 

 intet vidare förljudes. Kunnigt var, att för närvarande, 1793 

 och 1794, tvenne engelska krigsfregatter, Discovery och 

 Chatam, under Vancouver och Broughton, flitigt krys- 

 sade i vattnen mellan Asien och nordligaste Amerika. De 

 infunno sig ofta vid Rysslands amerikanska kuster, väl sant 

 under vänskapsbetygelser, men så noga rekognoscerande 

 alt, medan äfven anspråken sedan C o oks dagar berördes, 

 att Schelichov, — t. ex. i brefvet 1794J, — icke nog 

 kunde förebrå sin ställföreträdare Baranov den tjenstak- 

 tighet 763 han visat dem. 



Under sådana förhållanden och vid svårigheten att på 

 det ofantliga afståndet noga följa händelsernas gång, är det 

 lätt förklarligt, om kabinettet i Petersburg rönte rätt starka 

 intryck af åsigterna hos den man, hvilken genom sina för- 

 bindelser, energi och iusigt förstått att samla alla frågans 

 trådar i sin hand. Meningsolikheten mellan Schelichovs 

 och Laxmans förespråkare var utan tvifvel hufvudorsaken 

 till den motvind den senares planer råkade ut för. Så långt 

 öfverensstämde man, att samfärdseln med Japan borde upp- 

 rätthållas, men huru vida på officiel eller mer privat väg, 

 derom tvistades. 



